ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/13581/21                        Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1764/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кузнєцової О.А.,
                               Орловської Н.В.
       секретар                Юськів І.В.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тільненка Владислава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за заявою адвоката Тільненка Владислава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, 

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2021 року адвокат Тільненко Владислав Володимирович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на нього терміном на 6 місяців наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці проживання з постраждалою особою – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення допустити до негайного виконання. 

Заява мотивована наступним.
ОСОБА_2 є сином заявниці ОСОБА_1 , які разом та з чоловіком і батьком ОСОБА_2 – ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
З кінця 2020 року стосунки між заявницею та її сином погіршились, останній почав зловживати алкогольними напоями, виявляти агресію до матері та батька, неодноразово висловлювався нецензурними виразами, погрожував фізичною розправою заявниці. Остання неодноразово зверталась до органів поліції за цими фактами, як наслідок ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та поставлено на облік як насильника в сім`ї. 
Останній родину не забезпечує, виправлятися не бажає, у зв`язку з постійними погрози заявниця хвилюється за власне життя та здоров`я. 
У зв`язку з викладеним, просить задовольнити заяву.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.08.2021 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд у справі (а.с.17). 

Заінтересована особа ОСОБА_2 відзив на заяву не надав, у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб, за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщалося більш ніж за 24 годин до дати відповідного судового засідання, з одночасним надісланням судових повісток та ухвали суду за вказаною у заяві адресою. З опублікуванням оголошення про виклик ОСОБА_2 вважався повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою суду невідомі. За таких обставин та за згодою заявника було ухвалено розглянути справу про видачу обмежувального припису без участі заінтересованої особи, оскільки за правилами ч.2 ст. 3505 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року заяву адвоката Тільненка Владислава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису було залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт звернення заявниці до органів поліції не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені законом, з урахуванням того, що складені щодо нього протоколи про адміністративні правопорушенні перебувають у стані розгляду судом та рішення щодо них не прийнято.
Також суд виходив з того, що стороною заявниці не доведено факт наявності ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці ОСОБА_1 , щоб вважати, що вона є постраждалою від домашнього насильства.

В апеляційній скарзі адвокат Тільненко Владислав Володимирович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким заяву про видачу обмежувального припису задовольнити, видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на нього терміном на 6 місяців наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці проживання з постраждалою особою – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема зазначив, що є помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість задоволення вимог постраждалої особи щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 відносно прав на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки позбавляє потерпілу гарантій на спеціальні засоби правового захисту, передбачені законом.
Також вказав, що суд залишив поза увагою те, що на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) випливає висновок, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторення вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та їм судом не надано належної оцінки. Відтак наявні підстави для встановлення обмежувального припису.
Також зазначив, що судом помилково не прийнято до уваги те, що заінтересована особа періодично вчиняє як фізичне, так і економічне, а також психологічне насильство відносно заявниці, яка є його матір`ю, що підтверджується не лише наданими письмовими доказами, а й обставинами, викладеними у заяві про видачу обмежувального припису. Крім того, суд не прийняв до уваги той факт, що обмежувальний припис покликати упередити настання більш серйозних наслідків, запобігти подальшому насильству, а не лише застосовується після його вчинення, що у даному випадку присутнє. Заявниця дійсно боїться за своє життя та здоров`я, заінтересована особа може чинити матеріальний, психологічний, економічний та фізичний тиск на неї, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння, тому необхідно запобігти настанню більш серйозних наслідків.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 26.10.2021 року о 10-30 годині, однак заявниця  ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 , які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та не повідомили про причини неявки. Натомість при розгляді справи апеляційним судом брав участь та надавав пояснення представник заявниці адвокат Тільненко В.В. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. 

Відповідно до копії паспорта заявниці ОСОБА_1 остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Загір`я Зборівського району Тернопільської області (а.с.9).

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 останній народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Херсоні (а.с.9а).

За копією свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 31.01.2003 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12).

З листа Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області від 23.07.2021 року вбачається, що з 19.07.2020 року по день надання листа ОСОБА_1 зверталась до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з повідомленням про конфлікти із сином ОСОБА_2 тричі: 
– 16.11.2020 року: за результатами перевірки факт домашнього насильства підтвердження не знайшов, проведено профілактичну бесіду з учасниками конфлікту;
– 18.06.2021 року: за результатами перевірки звернення складено адміністративний протокол за ст.1732 КУпАП від 25.06.2021 року;
– 13.07.2021 року: проведено перевірку, складено протокол за ст.1732 КУпАП від 13.07.2021 року (а.с.14).

ОСОБА_2 перебуває на обліку Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області як кривдник з 25.06.2021 року.

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 вказаного Закону судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено 5 постанов Херсонського міського суду Херсонської області відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :
1. Постанова від 30.10.2019 року у справі № 766/19987/19, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови 24.09.2019 року о 08-45 годині, ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейний скандал, в ході якого виражався нецензурною лайкою на адресу матері ОСОБА_1 , погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї. В судовому засіданні правопорушник провину визнав. 
2. Постанова від 26.11.2019 року у справі №766/21585/19, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виглядігромадських робіт на строк тридцять годин.
Відповідно до вказаної постанови 21.10.2019 року, близько 14-00 годині, ОСОБА_2 за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_1 насильство в сім`ї, а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство. В судовому засіданні правопорушник провину визнав. 
3. Постанова від 04.03.2020 року у справі № 766/21585/19, якою на підставі ст.3214 КУпАП суд постановив задовольнити подання фахівця Суворовського РВ філії Державна установа "Центр пробації" в Херсонській області Лугової Т.А. про заміну невідбутої частини адміністративного стягнення у виді громадських робіт штрафом та замінити ОСОБА_2 адміністративне стягнення, застосоване на підставі постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 26.11.2019 року, у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт на штраф в розмірі 127,50 грн.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 свідомо ухиляється від відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 годин.
4. Постанова від 18.08.2021 року у справі № 766/12125/21, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови 13.07.2021 року о 13-30 годині ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння, вчинив насилля в сім`ї психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері гр. ОСОБА_1 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої.
5. Постанова від 14.09.2021 року у справі № 766/11018/21, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови 18.06.2021 року близько 08.00 год. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

При апеляційному розгляді до справи було долучено надані адвокатом Тільненком Владиславом Володимировичем, діючим від імені ОСОБА_1 , завірені належним чином копії зазначених вище постанов від 18.08.2021 року у справі № 766/12125/21 та від 14.09.2021 року у справі № 766/11018/21.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до правил ст.3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". 

Вказаний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 вказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника – це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з п.п.3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 зазначеного Закону домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство – це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 ст.3 вказаного Закону України визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких – колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно з положеннями ст.26 вказаного Закону:
--- право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник (п.1 ч.1);
--- рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч.3);
--- обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4).

У частині 2 ст.26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У п.9 ч.1 ст.1 вказаного Закону визначено, що оцінка ризиків – це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст.3506 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц зазначено, що сам факт звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факт вчинення особою насильства відносно заявника, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Встановивши відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявниці, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд першої інстанції дійшов висновку, що аргументи заявниці для виправдання такого серйозного втручання в життя ОСОБА_2 не є достатніми.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст.39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

У цій справі заінтересованою особою ОСОБА_2 , який був підданий адміністративному стягненню відповідно до постанови суду від 26.11.2019 року у справі №766/21585/19 у вигляді 30 годин громадських робіт, яке було замінено відповідно до постанови суду від 04.03.2020 року на штраф в розмірі 127,50 грн, не надано доказів виконання вказаного стягнення в період з 04 березня по 13 липня 2020 року. А тому відсутні підстави вважати, що згідно зі ст.39 КУпАП він є особою, яка не була піддана адміністративному стягненню. 

Так, аналіз доказів у справі свідчить про те, що має місце систематичність протиправних дій ОСОБА_2 щодо заявниці (своєї матері), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку: ІНФОРМАЦІЯ_5 , 21.10.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того, 18.06.2021 року заявниця зверталась до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з повідомленням про конфлікти із сином ОСОБА_2 . За результатами перевірки звернення складено адміністративний протокол за ст.1732 КУпАП від 25.06.2021 року.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 
Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної "поваги" до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі "Мамчур проти України").

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). 

Таким чином, враховуючи усі надані докази, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, за захистом від якого звернулася остання.

       На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

З підстав наведеного апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього.

При встановлені заходу тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що протиправні дії вчинювалися кривдником саме за місцем проживання заявниці, у зв`язку із чим вважає доречним обмежувальний припис у виді заборони входження та перебування у місці проживання із постраждалою особою.

Отже, відносно ОСОБА_2 необхідно видати обмежувальний припис із застосуванням такого заходу тимчасового обмеження прав останнього, як покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.1 ч.2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", у виді заборони входження та перебування у місці проживання із постраждалою особою.

При цьому апеляційний суд враховує особу заявника та заінтересованої особи, враховує дотримання балансу прав та інтересів заявника та кривдника і вважає достатнім та співмірним із скоєним правопорушенням задоволення заяви частково і видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці, що буде відповідати інтересам заявниці і цілком достатнім для подальшого запобігання ризикам вчинення ОСОБА_2  домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й постановити нове рішення, яким заяву представника заявниці про видачу обмежувального припису задовольнити частково, видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2  та встановити стосовно нього наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього терміном на 3 (три) місяці наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці проживання з постраждалою особою – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти вимог, викладених в заяві, а саме про видачу обмежувального припису терміном, що перевищує 3 місяці, слід відмовити.

В силу ч.3 ст.3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч.4 ст.3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Тільненка Владислава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2021 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

Заяву адвоката Тільненка Владислава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково. 

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . 

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2  та покласти на нього терміном на 3 (три) місяці наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці проживання з постраждалою особою – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . 

В задоволенні решти вимог, викладених в заяві, відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (частина 4 статті 3506 ЦПК України). 

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення. 

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 28 жовтня 2021 року. 

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _          О.А. Кузнєцова
        
                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _          Н.В. Орловська