ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 806/1308/17
касаційне провадження № К/9901/43940/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС 
на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня               2017 року (головуючий суддя - Токарева М.С.)
та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня               2017 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Франовська К.С.; судді - Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.)
у справі № 806/1308/17
за позовом Дочірнього підприємства «Словечанський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» 
до Закарпатської митниці ДФС 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року Дочірнє підприємство «Словечанський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» (далі - ДП «Словечанський лісгосп АПК»; позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - митниця; відповідач), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо затримки з виконанням митних процедур стосовно партій товару, що були експортовані позивачем відповідно до вантажних митних декларацій від 01 грудня 2016 року                       № 003443, від 02 грудня 2016 року № 003463, від 02 грудня 2016 року № 003466, від 05 грудня 2016 року № 003482, від 06 грудня 2016 року № 003497, від 08 грудня                  2016 року № 003521, від 08 грудня 2016 року № 003523, від 09 грудня 2016 року                   № 003552, від 09 грудня 2016 року № 003553, від 12 грудня 2016 року № 003574, від 13 грудня 2016 року № 003588, та зобов`язати митницю здійснити такі митні процедури з урахуванням вимог Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - МК України).

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 20 червня 2017 року адміністративний позов задовольнив.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Митниця звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.  

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що фактичні обставини справи вказують на правомірність дій митниці щодо забезпечення належного митного контролю відправленого позивачем товару, а також щодо документування виявлених ознак порушень митних правил.  

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою митниці.

10 листопада 2017 року від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 

22 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 01 грудня 2016 року по                    13 грудня 2016 року позивачем на підставі контракту від 19 лютого 2015 року                        № 19/02/15, укладеного з Компанією «Erdeszeti Szaporitoanyag Termelo es Ertekesito Kft» (Угорщина), відвантажено на користь нерезидента дрова в кількості 453,86 куб. м., а на підставі контракту від 09 листопада 2016 року № 67-СЛ, укладеного з Компанією «No Weekend» Kft. (Угорщина), - дрова в кількості 308,89 куб. м.

Митне оформлення партій товару здійснено внутрішньою Житомирською митницею ДФС за вантажними митними деклараціями від 01 грудня 2016 року № 003443, від                02 грудня 2016 року № 003463, від 02 грудня 2016 року № 003466, від 05 грудня                2016 року № 003482, від 06 грудня 2016 року № 003497, від 08 грудня 2016 року                      № 003521, від 08 грудня 2016 року № 003523, від 09 грудня 2016 року № 003552, від 09 грудня 2016 року № 003553, від 12 грудня 2016 року № 003574, від 13 грудня               2016 року № 003588.

Разом з тим, відповідачем дії щодо здійснення митних процедур із пропуску через державний кордон України залізничних вагонів № 65382848, № 66880550,                              № 65701716, № 67351445, № 60604188, № 66627563, № 67573915, № 66727678,                   № 65287229, № 65298473, № 656200080, № 66695214, № 66780586, № 60308244,                    № 65331852 здійснено з порушенням встановлених статтею 199 МК України граничних строків перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного  декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

За правилами частини першої статті 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15 лютого               2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», а саме: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, наведене узгоджується з проголошеними в статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

Відповідно до статті 4 МК України митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В силу частини першої статті 199 МК України граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п`ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що залізничні вагони та поміщені в них партії товару прибули в період з 28 грудня 2016 року по 09 січня 2017 року включно в зону відповідальності відповідача (ст. Батєво Львівської залізниці, митний пост Залізничний).

Проте, на час звернення ДП «Словечанський лісгосп АПК» до суду та на час розгляду справи в суді першої інстанції партії товару перебували в пункті пропуску через державний кордон Чоп, а митні процедури щодо таких партій товару не були завершені. Прострочення нормативного 30-денного терміну з проведення необхідних митних процедур щодо кожної окремої партії товару склало від 133 до 153 днів, що суперечить вимогам статті 199 МК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги митниці без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня                    2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від                              18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                   І. Я. Олендер

                                                                                               Р. Ф. Ханова