ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1915/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №692/277/20 Категорія: на ухвалу 	Чепурний О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря         Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 – адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2021 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з відмовою від позову.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач надав заяву про закриття провадження у справі. Врахувавши те, що позивач не з`явився в судове засідання для підтримання позовної заяви, суд вважав, що останній відмовився від позову. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Пилипенко Р.Б. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив її скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, в іншому складі суду. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач ОСОБА_1 дійсно подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із примиренням сторін та відсутністю предмету спору, позаяк ним із відповідачем ОСОБА_2 станом на 06.09.2021 року вирішувалося питання про укладення мирової угоди, проте позивач не просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову.
Суд першої інстанції всупереч приписам пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України не роз`яснив позивачу правові наслідки щодо задоволення заяви про відмову від позову, також не вирішив процесуальне питання про закриття провадження саме у зв`язку із наявністю домовленості сторін щодо мирного врегулювання цивільного спору.
Також судом не враховано, що підставою для закриття провадження у цій справі є відсутність предмету спору, а не відмова від позову, як зазначено в оскаржуваній ухвалі від 06.09.2021 року. При цьому, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пилипенко Р.Б. не підтримував у судовому засіданні клопотання позивача про відмову від позову, а натомість вказав, що не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Відтак, судом першої інстанції до спірних правовідносин у справі слід було застосувати приписи пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, згідно якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:
- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);  
- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).
Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Як вбачається із матеріалів справи 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, в якій просив суд закрити провадження по справі №692/277/20, слухання по справі провести без його участі.
З яких саме підстав визначених у частині 1 статті 255 ЦПК України, позивач бажає закрити провадження у заяві ним не зазначено. 
В апеляційній скарзі представник позивача вказує, що ним у судовому засіданні було підтримано клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, водночас суд першої інстанції закрив провадження у зв`язку із відмовою позивача від позову.
Заслухавши звукозапис судового засідання, яке відбулося 06 вересня 2021 року, колегією суддів встановлено зі слів представника позивача, що про подану його довірителем заяву він не знав. Щодо підстав такої заяви, то представником позивача припускалося, що сторони примирилися, а тому відсутній предмет спору. 
На доводи суду, що у зв`язку з неявкою позивача стверджувати про відсутність предмету спору не вбачається можливим, а водночас є підстави вважати, що позивач не бажає підтримувати свої вимоги, що свідчить про його відмову від позову, представник позивача припустив, що можливо такі висновки суду є вірними. 
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Відповідно до пункту 4 частини першої та частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.
Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Із поданої заяви позивача про закриття провадження у справі не вбачається, що ОСОБА_1 відомі правові наслідки відмови від позову, визначені статтею 256 ЦПК України.
Колегія суддів, зважаючи на зміст поданої заяви позивача, доводи його представника, які не дають можливості встановити дійсні мотиви та підстави поданої заяви про закриття провадження у справі, вважає за необхідне скасувати спірну ухвалу суду у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до постановлення незаконної ухвали, що в силу статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича задовольнити частково.
Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2021 року скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Судді: