ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 жовтня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/82/21
Головуючий у першій інстанції – Демченко Л. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1376/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобровицького  районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року (місце ухвалення – м. Бобровиця) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, 
                                     В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 році ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. В обгрунтування посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2012. Позивачка зазначає, що від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_1 вказує, що згідно рішення Бобровицького районного суду від 24.07.2012 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 04.07.2012 і до досягнення повноліття старшою донькою. 
Позивачка наголошує, що з часу стягнення аліментів пройшло 8 років, за які змінився рівень життя, підвищилися ціни і соціальні гарантії, змінилося законодавство. Діти проживають разом з нею та знаходяться практично на її утриманні. Вона працює офіційно та отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає для належного утримання дітей. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, він працює неофіційно та отримує дохід, нещодавно придбав автомобіль, має достатньо коштів для відпочинку за кордоном, а тому має можливість брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні доньок та сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. 
У позові позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Бобровицького районного суду від 24.07.2012, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6000 грн (по 3000 грн на кожну дитину) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Бобровицького районного суду від 30.06.2021 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24.07.2012 у справі №2/2502/477/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, по 2000 гривень 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Припинено стягнення за виконавчим листом, який видано на виконання рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2012 року у справі №2/2502/477/2012 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи з 04.07.2012 року і до повноліття старшої дочки, розмір аліментів на одну дитину повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення обґрунтовано тим, що  з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, сума коштів, що добровільно сплачує відповідач на утримання доньок не може забезпечити належний рівень їх матеріального утримання та не відповідає їх потребам, не забезпечує достатній життєвий рівень. Судом враховані інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, а також доводи сторін.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бобровицького районного суду від 20.06.2021 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, та таким, що прийнято з порушенням норм ст. 263 ЦПК України.
В обгрунтування незаконності рішення суду першої інстанції заявник посилається на те, що в порушення ст. 182 СК України судом при ухваленні рішення не враховано те, що його сукупний дохід за останні шість місяців складає 0 грн.
Заявник не погоджується з висновком суду про не спростування факту придбання ним автомобіля, оскільки обов`язок доказування в даному випадку лежить на позивачці, яка повинна була надати суду належні докази придбання автомобіля. Тому вважає, що судом необґрунтовано взято до уваги надану позивачкою ксерокопію фотографії автомобіля, отриману невідомим шляхом.
Заявник у скарзі посилається, що позивакою не надано достатніх доказів на підтвердження зміни (погіршення) свого матеріального становища та підстав для зміни способу стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 192 СК України.
ОСОБА_2 наголошує на тому, що погашення заборгованості по аліментам не може свідчити про достатню можливість сплати аліментів у більшому розмірі.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2005, який розірвано на підставі заочного рішення Бобровицького районного суду від 13.09.2012 (а.с. 19-20).
Відповідно до рішення Бобровицького районного суду від 24.07.2012 з ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей  - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2012 і до досягнення старшою донькою повноліття  (а.с. 21-22).
Матеріали справи містять довідку виконавчого комітету Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 03.07.2020, видану ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 і разом з нею проживають діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 61).
З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_2 (а.. 95-102) убачається, що 25.10.2019 відповідач був звільнений з посади слюсаря-електромонтажника ТОВ «РКБУД» та з 18.11.2019 по 13.08.2020 отримував допомогу по безробіттю (а.с. 95-102).
Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби в Барвінківському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 30.03.2021, заборгованість із сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 29.03.2020 складала 13707, 51 грн. А згідно розрахунку заборгованості від 18.05.2021 -  станом на 18.05.2021 у ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а переплата складає 1280,48 грн (а.с.104-107, 156-159).
Також матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 здійснював періодичні перерахунки грошових коштів на банківські картки доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 108-119).
Згідно довідки ТОВ «Конверс Лінкс» від 22.02.2021 ОСОБА_1   з 20.02.2020 займає посаду оператора – касира торговельного залу  та за період з 20.02.202 по 31.12.2020 її дохід складає 47843,66 грн. (а.с. 76).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, суд виходив з того, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, сума коштів, що добровільно сплачує відповідач на утримання доньок не може забезпечити належний рівень їх матеріального утримання та не відповідає їх потребам, не забезпечує достатній життєвий рівень. Судом враховані інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, а також доводи сторін.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з”ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження"він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Частиною 1 статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Отже, на батьків покладається обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття, при цьому, при визначенні розміру аліментів у першу чергу слід акцентувати увагу на захисті прав дитини, забезпеченні належних умов проживання та її гармонійному розвитку.
Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років - 2395 грн.
Тому, твердження ОСОБА_2 щодо скрутного матеріального становища, низького рівня доходу, колегія суддів вважає не прийнятними з огляду на його здоровий фізичний стан, відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштування, а забезпечення належного рівня життя своїх дітей є обов`язком батька.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних документальних доказів його неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі або погіршення його майнового стану.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі на те, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі, оскільки на даний час не має постійного місця роботи.
Не працевлаштування, саме по собі, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів, а таких доказів відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційому суду. Судом оцінено докази щодо періодичного перехування відповідачем на карткові рахунки доньок коштів, в сукупності з іншими доказами, як це регламентовано ч. 3 ст. 89 ЦПК України, та вважає це особистим волевиявленням відповідача.
Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, проаналізовано і факт сплати боргу відповідачем по аліментах.
Апеляційний суд також враховує, що у 2019-2020 роках відповідач отримував дохід, за відсутності даних про працевлаштування, який дозволяв сплачувати заборгованість по аліментах (а.с. 156-159), а раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж визначний законом як мінімальний, отже недостатнім для забезпечення належного утримання двох дітей і їх гармонійного розвитку. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості сплачувати на утримання дітей аліменти у визначеному судом розмірі та на спростування доводів позивача про придбання ним автомобіля.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зміни потреб у коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростловують.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 12.10.2021.
          
Головуючий                                                         Судді: