Дата документу 19.10.2021 Справа № 334/7606/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/3037/21                                Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхін Ю.Ю.
Є.У.№ 334/7606/20                                                 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Дашковської А.В.,
секретар:         Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В» про визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В», оформлене протоколом №1 від 13.05.2018 року,
 за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2021 року, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСББ «Бульвар В» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3 024,63 грн. за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року. В обґрунтування своїх вимог вказало, що рішенням загальних зборів ОСББ від 13.05.2018, яке оформлено протоколом №1, затверджено розмір внесків співвласників на рівні 7 грн. за 1 кв.м. житлової площі квартири. Відповідач є співвласником багатоквартирного будинку та зобов`язана сплачувати відповідні внески, однак не виконує цей обов`язок, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.
Заперечуючи проти позову, у лютому 2021 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов, який в ході розгляду справи доповнювала і уточнювала, про визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ від 13.05.2018 року, яке оформлено протоколом №1. В обґрунтування зустрічного позову вказала, що під час скликання та проведення загальних зборів грубо порушені вимоги чинного законодавства та статут ОСББ в частині повідомлення співвласників та їх інформування щодо порядку денного.
Рішенням  Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2021 року у задоволенні первісного позову об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території відмовлено.
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В» про визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В», оформлене протоколом №1 від 13.05.2018 року відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що визначений рішенням загальних зборів порядок обрахування внесків і платежів на утримання будинку суперечить положенням ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків», а отже відсутні підстави для стягнення заборгованості, нарахування якої здійснено необґрунтовано. Загальні збори членів ОСББ, на яких затверджувалися відповідні тарифи, було проведено з порушенням вимог Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків», проте ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності , про застосування якого просило ОСББ, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.
ОСББ «Бульвар В» з рішенням суду погодилося і в апеляційному порядку його не оскаржувало. 
Не погоджуючись з  рішенням  судув частині відмови у задоволені зустрічного позову,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про пропуск нею строку позовної давності, оскільки на час виникнення спірних правовідносин – прийняття рішення ОСББ, п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України ще не набув чинності, а отже вона мала право оскаржити спірне рішення в межах трирічного строку позовної давності. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення представників ОСББ «Бульвар В»», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вище вимогам не відповідає.
Відмовляючи у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що порядок проведення загальних зборів об`єднанням співвласників дотримано не було, проте ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, пропустила строк позовної давності, визначений п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України.
Проте висновки суду першої інстанції про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності є помилковими з огляду на таке. 
Встановлено, що 19.01.2018 співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 зареєстрували об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В».
Рішенням загальних зборів ОСББ від 13.05.2018, яке оформлено протоколом №1 затверджено розмір внесків співвласників на рівні 7 грн. за 1 кв.м. житлової площі квартири та 1,16 грн. за 1 кв.м. нежитлового приміщення (питання перше порядку денного).
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , і відповідно є співвласником ОСББ «Бульвар В». Відповідно до технічного паспорту загальна площа її квартири складає 49,62 кв.м., а жила – 26,6 кв.м.
Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Вказаний закон є спеціальним до вказаних правовідносин. 
За змістом статей 1, 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком – це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Як передбачено ч. 1,2 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Відповідно до ч.4 ст. 6 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. 
Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» повідомлення про проведення зборів співвласників має містити інформацію про ініціатора проведення таких зборів, дату, місце та час їх проведення, порядок денний. До повідомлення про проведення зборів співвласників можуть додаватися додаткові матеріали або інформація, що будуть розглядатися на зборах.
Вказані норми права імперативно визначають порядок і спосіб повідомлення власників: форма повідомлення обов`язково письмова; повідомляється кожен власник; таке повідомлення вручається власнику або під розписку, або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом).
Збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників.
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник на установчих зборах має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників.
Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів «за» або «проти», встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів «за» не набрано, рішення вважається неприйнятим.
Письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення установчих зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування («за» чи «проти»).
Судом першої інстанції було встановлено, що при проведенні загальних зборів ОСББ не було дотримано процедури їх скликання, без завчасного повідомлення у визначеному Законом порядку співвласників про час і місце їх проведення. Таке повідомлення фактично відбулось шляхом запрошення співвласників на збори безпосередньо у день їх проведення.
Факт порушення процедури проведення загальних зборів визнавався представниками ОСББ як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності.
Проте такі висновку суду першої інстанції є помилковими з огляду на таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У рішенні від 03.10.1997 року № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori – «наступний закон скасовує попередній».
Враховуючи офіційні тлумачення Конституційного Суду України положень Основного Закону стосовно дії нормативно-правового акта у час, судом під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.
Статтею 258 ЦК України визначені випадки застосування спеціальної позовної давності.
Відповідно до статті 258 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:
1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);
2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.
У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості;
3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу);
4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу);
5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу);
6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу);
7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу);
{Частину другу статті 258 доповнено пунктом 8 згідно із Законом № 2275-VIII від 06.02.2018}.
Пунктом 8 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено визнання недійсним рішення загальних зборів товариства. 
Відповідно до пункту 1 глави VIII Закону  № 2275-VIII від 06.02.2018 він набирає чинності через три місяці з дня його опублікування.
Згідно відомостей сайту «Верховна Рада», вказаний Закон був опублікований 27.03.2018, тобто датою набрання його чинності є 27.05.2018.
Таким чином, пункт 8 частини статті 258 Цивільного Кодексу України на момент проведення зборів ОСББ «Бульвар В», які зафіксовані протоколом №1 від 13.05.2018, (а.с.9) ще не набув чинності, тому суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, застосувавши строк позовної давності.
Встановивши, що порядок проведення зборів не було дотримано, суд першої інстанції мав задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В», оформлене протоколом №1 від 13.05.2018.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з тим, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та прийшов до помилкових висновків щодо пропуску відповідачем строку позовної давності, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на компенсацію ОСББ «Більвар В» суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2270,00 гривень.
Стосовно компенсації витрат на правову допомогу, про яку просила ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає про таке.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих адвокатом послуг чи виконаних робіт із зазначенням часу, витраченого на їх виконання (надання), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
ОСОБА_1 вказувала, що її витрат на правову допомогу становлять 3000,00 гривень, втім вказані доводи не підтверджені жодними доказами.
Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Гончаренком П.П. 04.02.2021 був укладений договір про надання правової допомоги у справі №334/7606/20 за позовом ОСББ «Бульвар В». Адвокат Гончаренко П.П. діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №10 від 29.06.2017, видане Радою адвокатів КДКА Запорізької області.
Проте, матеріали справи не містять договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих адвокатом послуг чи виконаних робіт із зазначенням часу, витраченого на їх виконання (надання), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Таким чином, витрати на правову допомогу, які були понесені ОСОБА_1 компенсації не підлягають у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів понесення таких витрат.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення  Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В», оформлене протоколом №1 від 13.05.2018 року.
В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бульвар В» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2270,00 гривень ( дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року. 

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська