ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 401/1103/21
провадження № 22-ц/4809/1279/21 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               
головуючого судді          Дуковського О.Л. 
суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А. 

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року, у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно витягу з протоколу №2 від 13 березня 2015 року засідання міжвідомчої комісії з питань відключення від мереж ЦО і ГВП їй було надано дозвіл на відключення вищевказаної квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення. Після відключення квартири від централізованого та облаштування індивідуального опалення вона звернулась до відповідача з вимогою припинити нарахування плати за послуги, які вона не отримує. Проте відповідач безпідставно продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення, якими вона не користується. 
Позивач, просила зобов`язати відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення, тобто з 08 червня 2017 року.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року позов задоволено .
Зобов`язано Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення, тобто з 08 червня 2017 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу , в якій ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову. При цьому посилається на відсутність у позивача права на відключення квартири від централізованих мереж теплопостачання, оскільки вона не є власником цілого будинку, тоді як відключення від мереж теплопостачання можливе лише багатоквартирного будинку в цілому, а не окремої квартири. 
Крім того, посилається на те, що позивач не надала до суду доказів про відключення багатоквартирного будинку в якому мешкає позивач в цілому від централізованого опалення, а також не надано протокол загальних зборів співвласників будинку про встановлення індивідуального опалення в багатоквартирному будинку. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Посилається на те, що відключення від централізованого опалення відбулося на підставі відповідного дозволу, а тому посилання на самовільне її відключення від мережі централізованого опалення є безпідставними. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції послався на те, що відключення квартири позивачки від централізованих тепломереж не було самовільним оскільки вона реалізувала дозвіл на відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в період чинності відповідного рішення індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким цей дозвіл було і надано.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з рішення протоколу №2 засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 13 березня 2015 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення згідно додатку №2 (а.с.5).
Актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженим рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №14 від 16 серпня 2017 року підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП шляхом заварювання стояків, ізолювання стояків (а.с.17).
З Акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири (приміщення) від 26 липня 2017 року вбачається, що комісією у складі власника ОСОБА_1 , представників УЖКГ міськвиконкому ОСОБА_2 , Світловодського РЕМ ОСОБА_3 , Світловодського УЕГГ ОСОБА_4 встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 проведено відключення від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Централізоване опалення в квартирі (приміщенні) відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані, встановлено газове індивідуальне опалення, відповідно до проекту (а.с.18).
19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , зверталася із вимогою до відповідача з повідомленням про відключення її житла від мереж централізованого опалення та з проханням припинити нараховувати плату за послуги із централізованого опалення на підставі акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №4 від 16 серпня 2017 року (а.с. 20).
З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №296 від 23 серпня 2017 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і станом на 01 липня 2017 року заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня (а.с.22).
Тобто, в період відключення квартири позивачки від ЦО і ГВП боргу за спожиту теплову енергію не існувало.
З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» № 61 від 12 березня 2021 року вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_2 станом на 01 березня 2021 року заборгованість за спожиту теплову енергію складає 29178 грн. 54 коп. (а.с.23)
Встановлено, що відповідач нараховує позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, як за товар, який фактично покупцем (споживачем) не отримується.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (від 24 червня 2004 року, № 1875-IV), Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 (далі по тексту – Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі по тексту – Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі по тексту – Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП) чинними на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено термін індивідуальний акт, як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
Акт застосування норм права (індивідуальний акт) містить індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; регулює конкретну життєву ситуацію; дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.
Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє нечесну та агресивну підприємницьку практику, до якої зокрема відноситься встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання.
Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому частиною 6 статті 26 цього ж Закону передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.
Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Суд першої інстанції задовольняючи позов послався на те, що позивач реалізувала дозвіл на відключення своєї квартири від мереж ЦО і ГВП в період чинності відповідного рішення – індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким цей дозвіл їй було надано.
Позивач реалізувала своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дану реалізацію не можна визнати свавільною, оскільки вона отримала на це дозвіл суб`єкта владних повноважень і провела відключення квартири під час його чинності. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і законним.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Спільного Підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» - залишити без задоволення. 
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                  О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                                         Л.М.Дьомич

               О.А. Письменний