Справа № 161/10861/17 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1129/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2021 року                                                          місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Петрука І. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитних договорів недійсними, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року,
                                          В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що під час укладення спірних кредитних договорів та договорів іпотеки відповідач – банк приховав від нього повну та об`єктивну інформацію щодо умов кредитування, тим самим ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки і кінцевої загальної суми кредиту, яку він повинен буде сплатити банку, погашаючи кредитну заборгованість. За наведених обставин, зіславшись на вимоги ст. 230 ЦК України, просив визнати оскаржувані договори недійсними.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, прийнята судом без урахування поважності причин його неявки в судове засідання, а саме незадовільного стану здоров`я, про що він повідомив суд завчасно, та наявність карантинних обмежень на той час в Україні.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, що в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є підставою для залишення позову без розгляду.
Такий висновок суду є правильним.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що справа перебуває в провадженні суду з липня 2017 року, судові засідання у ній призначались неодноразово. Після скасування у березні 2019 року Касаційним цивільним судом Верховного суду ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2018 року про закриття провадження у справі та постанови Апеляційного суду Волинської області від 05 липня 2018 року, справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року справу було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 червня 2019 року.
Після чого розгляд справи тричі 27 червня 2019 року, 22 серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року відкладався за клопотанням позивача ОСОБА_1 із-за стану його здоров`я.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2019 року за клопотанням представника позивача в справі було призначено судово-економічну експертизу та зупинено у ній провадження на час проведення експертизи.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2020 року провадження у справі було поновлено. Після поновлення провадження судові засідання у справі призначались неодноразово. 
Зокрема розгляд спарив було призначено на 04 травня 2020 року, однак за клопотанням позивача через впровадження карантину, відкладено на 02 липня 2020 року про що його було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
02 липня 2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою позивача та його представника на 18 серпня 2020 року.
18 серпня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через погіршення стану здоров`я. Розгляд справи відкладено на 05 жовтня 2020 року про що його було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання 05 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 13 листопада 2020 року.
13 листопада 2020 року ні позивач ОСОБА_1 ні його представник адвокат Кондратюк В.А. не з`явилися у судове засідання. 
Розгляд справи за клопотанням позивача ОСОБА_1 , із-за розірвання ним угоди з адвокатом, було відкладено на 07 грудня 2020 року про що його було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
07 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи через погіршення стану здоров`я. Доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я суду не надав. Розгляд справи відкладено на 01 лютого 2021 року.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання 01 лютого 2021 року, подав до суду клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату із-за його перебування на лікуванні через хворобу. Дані про стан здоров`я зобов`язувався надати суду в іншому судовому засіданні.
Отже, як вбачається з матеріалів справи належним чином повідомлений позивач неодноразово не з`являвся у судове засідання.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах                     від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо.
Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про призначення справи до розгляду, про дату та час її розгляду, однак двічі поспіль не з`явився в судове засідання, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком правомірно та обґрунтовано, керуючись пунктом 3 частин першої статті 257 ЦПК України, залишив позов без розгляду.
Судом першої інстанцій надано належну оцінку поведінці позивача та вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.
Крім того, варто зазначити, що залишення заяви без розгляду не порушує права позивача на судовий захист, так як відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваної ухвали та не спростовують вірних висновків суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,
                                             У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді