ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/10392/20                                                Головуючий суддя І інстанції Сугачова О. О.
Провадження № 22-ц/818/4874/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року                                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Яцина В.Б.,
суддів – Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Сугачової О.О., по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
02 липня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.03.2019 ОСОБА_1 отримала кредитний у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.
 Вказує, що оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 15.04.2020 у відповідача виникла заборгованість у сумі 15 946,59 грн, яка складається із: 13 661,73 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 13 661,73 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 гривень – заборгованість за поточним тілом кредиту, 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 1 049,31 гривень – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 0,00 гривень - нарахована пеня, 0,00 гривень – нарахована комісія, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень – штраф (фіксована частина), 735,55 гривень – штраф – (процентна складова), яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача.
На підставі вищевикладеного, банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2019 у розмірі 15 946,59 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», заборгованість у розмірі 13 661 гривня 73 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», судовий збір у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривні 80 копійок.
В іншій частині вимог позову відмовлено.
В апеляційній скарзі «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків та штрафів скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати. 
На обґрунтування скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про те, що кредитний договір був неукладений.
Зазначає, що відповідач підписавши анкету-заяву приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує на те, що підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки та штрафів. Тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. 
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правову позицію, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вона висловлена в іншій конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли умови відповідачем заперечувалися, а в матеріалах справи відсутні обґрунтовані заперечення відповідача та відповідні докази проти вимог позивача.
Посилається на те, що судом при вирішенні справи не враховано постанови Верховного суду від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц, 12 лютого 2020 у справі №382/327/18-ц, оскільки відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому були визначені всі складові платежі, за користування кредитними коштами. 
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Аналізуючи наведені норми цивільного процесуального права, та з огляду на зміст та характер спірних правовідносин судова колегія розглянула справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Заочне рішення в частині стягнення тіла кредиту не оскаржено, тому в апеляційному порядку не переглядається.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів не відповідає.
Матеріалами справи підтверджено, що 14.03.2019 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу.
Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.03.2019 вбачається, що станом на 15.04.2020 заборгованість становить 15 946,59 грн, яка складається із: 13 661,73 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 13 661,73 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 гривень – заборгованість за поточним тілом кредиту, 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 1 049,31 гривень – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 0,00 гривень - нарахована пеня, 0,00 гривень – нарахована комісія, 500,00 гривень – штраф (фіксована частина), 735,55 гривень – штраф – (процентна складова). 
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі – 1049,31 грн, та 500 грн. штраф (фіксована частина), 735,55 грн. штраф (процентна складова), тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення прострочених відсотків та штрафів, банк посилався на Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем.
Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та штраф, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафу за порушення зобов`язань за договором. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до п. 4 Паспорту процентна ставка за межами пільгового періоду встановлюється у розмірі 43,2% для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна ГОЛД; п.6 Паспорту передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту встановлюється в розмірі 86,4% для карт Універсальна та 84 % для карт Універсальна ГОЛД (а.с.14-15)
Згідно з наданим Банком розрахунку розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 15.04.2020 року, складає 1049,31 грн.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»   ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і ним 14 березня 2019 року електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 12-13).
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис клієнта : ОСОБА_1 підтверджено 
Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 43,2% річних, збільшеною процентною ставкою на прострочене тіло кредиту у сумі 86,4 % та штрафу.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 15.04.2020 борг відповідача за відсотками становить 1049 грн 31 коп. та 500+735,55 грн штрафів, що були обраховані виходячи з узгодженої між сторонами договору процентної ставки, а тому підлягають стягненню на користь позивача.
Згідно п.6 Паспорту штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою становить 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку у сумі (500+735,55)=1235,55грн.
Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованість за простроченими відсотками та суми штрафу у зазначеному у Паспорті кредиту розмірі, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по процентах за користуванні кредитом в розмірі 1049,31 грн. та сума штрафів  в розмірі 1235,55 грн.
Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача за кредитним договором процентів за користування кредитом та суми штрафів у зазначеному у Паспорті кредиту розмірі, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 2 102,00 грн., за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 3 153,00 грн. (а.с. 1, 123).
Крім того, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає зміні, стягнувши з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн.
Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення доводів апеляційної скарги із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3153 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року -змінити.
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором б/н від 14 березня 2019 року за простроченими відсотками –1049,31 грн. та сума штрафів – 1235,55 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО № 305299, судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2102 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3153 грн., а всього 5255,00 грн
В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                А.В. Котелевець.

                                                                       О.М.Хорошевський.