Справа № 991/7574/21
Провадження № 1-кс/991/7681/21

УХВАЛА
15 листопада 2021 року 	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
(1) Зміст поданої скарги
10.11.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга.
З її змісту вбачається, що 28.10.2021 представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 направив до Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) заяву про вчинення кримінального правопорушення та про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Заява була отримана НАБУ 01.11.2021, що підтверджується відомостями з електронного реєстру поштових відправлень АТ «Укрпошта».
На даний час, відомості заяви не внесено до ЄРДР, що є порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
У зв`язку з цим, скаржник просить зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості із заяви № 28/10-1 від 28.10.2021 про вчинення кримінального правопорушення та почати досудове розслідування.
(2) Позиції учасників провадження
У судовому засіданні представник  ОСОБА_3 підтримав доводи, зазначені у скарзі, просив її задовольнити. Вказав, що заява направлена до НАБУ 28.10.2021, яка отримана НАБУ. Однак, жодних відомостей до ЄРДР внесено не було. Пояснив, що відповідно до заяви, дії судді вчинені з метою переслідування корупційної мети, а саме, одержання неправомірної вигоди.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився. Натомість, до суду надійшли пояснення представника НАБУ на скаргу. У них зазначено, що до НАБУ надійшла заява адвоката в інтересах ОСОБА_4 від 28.10.2021 № 28/10-1, зареєстрована 01.11.2021 за № Г-14157, з приводу можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 374, 376-1 Кримінального кодексу України (далі – КК України) суддею Ленінського районного суду міста Кропивницького за обставин, наведених у заяві, а також з інших питань. У заяві адвоката не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаним суддею кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ. При цьому, враховуючи, що розгляд порушених у заяві питань не віднесено до компетенції НАБУ, вказану заяву скеровано для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. Бездіяльність з боку службових осіб НАБУ відсутня. А тому, просить в задоволенні скарги відмовити та розглянути справу без участі представника НАБУ за наявними письмовими поясненнями.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.
(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).
Чинний КПК закріплює наступну процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).
Крім цього, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.
Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.
Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого – виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.
Реалізуючи функцію судового контролю, слідчим суддею було досліджено подані скаржником матеріали. 
Встановлено, що ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до НАБУ з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 376-1 КК України суддею ОСОБА_6 .
В заяві вказує, що ОСОБА_4 був одноособовим власником 100% частки в статутному капіталі ФГ «Прибужське». 14.07.2021 під час перевірки відомостей з ЄДРПОУ виявилося, що ОСОБА_4 не є зареєстрованим власником та керівником вказаного фермерського господарства.
Це стало підставою для звернення з заявою про вчинене правопорушення до правоохоронних органів. Відомості були внесені за ч. 4 ст. 190 КК України. В межах цього кримінального провадження суддя ОСОБА_6 зловживаючи своїми повноваженнями ухвалює свавільні рішення, які перешкоджають здійсненню правосуддя та переслідують нелегітимні цілі.
Так, суддею було накладено арешт на статутний капітал фермерського господарства, що не дозволяє виконати наказ Міністерства юстиції України щодо поновлення ОСОБА_4 в правах власника. В межах розгляду клопотання не допущено до участі в судовому засіданні представників потерпілого.
Окрім цього, суддею було задоволено клопотання про зобов`язання слідчого призначити повторну експертизу у кримінальному провадженні. Про розгляд цього питання не було повідомлено потерпілого ОСОБА_4 .
Також, суддею, ухвалу від 07.10.2021 надіслано до ЄДРСР 13.10.2021, а оприлюднено 18.10.2021. На думку заявника, такі дії вчинено умисно.
Суддя порушила право ОСОБА_4 на захист, обираючи йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у ній не наведено конкретних, відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення корупційного злочину, метою якого є одержання неправомірної вигоди.
За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК.
В резолютивних частинах скарги та заяви про злочин зазначено про вчинення злочинів, передбачених статтями 374, 376-1 КК України.
Злочини, передбачені цими статтями не входять до переліку кримінальних правопорушень зазначених в ч. 1 ст. 33-1 КПК.
Водночас, скаржник вказує, що такі дії суддя ОСОБА_6 могла вчинити з метою переслідування корупційної мети, а саме, одержання неправомірної вигоди.
Із змісту поданої заяви вбачається, що доводи ґрунтуються виключно на власному аналізі та баченні норм законодавства кримінального процесуального законодавства.
Як вбачається із норм КПК клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення осіб, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Ці особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
До того ж, за правилами ч. 1 ст. 309 КПК ухвали слідчого судді про арешт майна та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про які зазначає заявник, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Окрім цього, за правилами статті 244 КПК про місце та час розгляду клопотання про проведення експертизи повідомляється лише особа, яка подала таке клопотання.
В заяві про злочин не зазначено конкретних фактичних відомостей та обставин, що вказували або могли б свідчити про вчинення суддею Ленінського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з чим закон пов`язує внесення відомостей до ЄРДР.
Припущення про навмисне порушення суддею норм кримінального процесуального законодавства задля одержання неправомірної вигоди, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці, оскільки злочинність дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Більше того, законом визначено можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у випадку вчинення дисциплінарного проступку, що здійснюється визначеним законом компетентним органом.
Стаття 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканність суддів, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
З урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, слідчий суддя робить висновок, що подана скарга є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-        відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 18.11.2021 о 09:00 год.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1