ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

20 жовтня 2021 року
м. Харків
справа № 610/3075/20
провадження № 22-ц/818/4317/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року в складі судді Стригуненка В.М.,
у с т а н о в и в :

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2015 року. Під час шлюбу у них народилися двоє малолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення залишилися проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року з відповідача на її користь на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Рішення суду було мотивовано тим, що відповідач на той час сплачував аліменти ще на одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним повноліття, якому на даний час вже виповнилось 18 років, а тому є підстави для збільшення частки на утримання їх малолітніх дітей, оскільки матеріальний стан відповідача змінився. Крім того, їх син ОСОБА_6 часто хворіє, лікується у невролога та знаходиться під його наглядом, у зв`язку з чим позивач змушена систематично купувати ліки.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року з відповідача на її користь на утримання дітей – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

19 лютого 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що на даний час на його утриманні перебувають дружина та їх малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої він сплачує аліменти. Окрім цього він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем фактичного проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що є його обов'язковими витратами, які він не може не здійснювати. Зазначив, що не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Розмір аліментів, який він сплачує своїм дітям, є більшою сумою, ніж прожитковий мінімум для дітей у їхньому віці. Крім того, він допомагає дітям, не обмежуючись лише сплатою встановленого розміру аліментів. Вказав, що посилання позивача на ті обставини, що їх син ОСОБА_4 хворіє та відвідує різні гуртки, на що додатково потрібні грошові кошти, є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину у разі їх доведення. Посилається на те, що збільшення розміру аліментів поставить його у вкрай скрутне становище, необхідність виплати аліментів у раніш встановленому розмірі співмірна з його матеріальними можливостями. Вважає, що доводи позивача про зміну в сторону покращення його матеріального стану не знайшли свого підтвердження. До того ж, позивач не вказує, за який рахунок вона утримує неповнолітніх дітей та не підтвердила зменшення її доходів.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з  ОСОБА_2 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року на користь ОСОБА_1 на утримання дітей – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ј частини на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що розмір аліментів ( 1/3 частина) спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дітей, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

13 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга  мотивована тим, що  ОСОБА_1  не надано  доказів на підтвердження погіршення її матеріального становища або стану її здоров`я після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на її користь,  також не надано доказів стосовно поліпшення матеріального або сімейного становища платника аліментів, а також стану його здоров`я. Доводи позивача відносно відвідування дітьми гуртків самодіяльності не є підставою для збільшення розміру аліментів згідно вимог статті 192 Сімейного Кодексу (далі - СК України). Також, вказує, що на час ухвалення судом даного рішення з ОСОБА_2 на користь другої дружини ОСОБА_9 вже було ухвалене рішення. Про зміну сімейного та матеріального стану відповідача у даній справі свідчить не тільки факт, що у нього з`явилася сім`я, а й присудження до сплати аліментів на утримання іншої дитини. Доказів набуття у власність ОСОБА_2 рухомого або нерухомого майна матеріали справи не містять. Суд першої інстанції врахував лише зміну матеріального становища платника аліментів у зв`язку із зменшенням кола утриманців, та залишив поза увагою інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору. Зокрема, що на час звернення до суду з даним позовом, позивач має постійну роботу та заробіток, але не надала суду доказів про її доходи, які свідчать про покращення її матеріального становища. Також судом не було враховано, що розмір заробітної плати відповідача збільшився з часу стягнення аліментів на утримання дітей, а тому збільшився і розмір отримуваних аліментів, який є достатнім для утримання малолітніх дітей.

22 червня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_2  на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду від 06 березня 2015 року.

Під час шлюбу у сторін народилися двоє малолітніх дітей – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення залишилися проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні. 

Відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого з відповідача стягувалися аліменти за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 березня 2006 року у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей – ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Як вбачається з медичної документації, 31 жовтня 2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив обстеження у лікаря невролога та йому встановлено діагноз вегетативна дисфункція з церебральною ангіодистонією, астеноневротичний синдром, після реоенцефалографічного дослідження 10 вересня 2020 року встановлено діагноз вазомоторна цефалгія, схильність до знепритомніння, рекомендовано відповідне лікування.

Згідно довідки лікаря-педіатра від 24 лютого 2021 року діти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 страждають частими застудними захворюваннями. ОСОБА_3 – гострими обструктивними бронхітами, гострими трахеїтами, спостерігається з приводу аномальної хорди лівого шлуночка, деформацією грудної клітки. Кірілл – гострими фаренгітами, ларенгітами, бронхітами, недостатність антитіл з близьким до нормального рівня імуноглобулінів, вегетативною дисфункцією по гіпотонічному типу, спостерігається з приводу вторинної кардіоміопатії, аномальної хорди лівого шлуночка. Діти за станом здоров'я потребують оздоровлення.

Відповідно до довідки спортивного клубу «Газовик» ОСОБА_7 з 2017 року відвідує фізкультурно-оздоровчий комплекс, займається в секції боксу, а також в секції баскетболу з 15 лютого 2021 року, ОСОБА_6 з 2017 року відвідує фізкультурно-оздоровчий комплекс, займається в секції боксу, а також в секції басейну.

Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позову посилався на укладення шлюбу 17 квітня 2015 року з ОСОБА_14 та народження у них дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої з відповідача стягуються аліменти за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача з 15 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

За рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09 квітня 2021 року розмір вказаних аліментів було збільшено до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 
Згідно довідки від 18 лютого 2021 року про доходи ОСОБА_2 , який постійно працює з 14 грудня 1999 року водієм автотранспортних засобів Філії ГУ «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», його дохід за період з листопада 2020 року по січень 2021 року становить 88 529,27 грн, з яких утримано аліментів у сумі 17 816,51 грн та 7 126,61 грн.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.  За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалась на те, що  відповідач  з 17 лютого 2014 року вже не має  обов`язку зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини, а також, що старший син відповідача ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 досяг повноліття, отже аліменти на його утримання не сплачуються. Ці обставини свідчать про зміну матеріального стану відповідача.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга         статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, згідно частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Установивши зміну матеріального становища відповідача, доведеність того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований, вимоги розумності та справедливості, рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, рівність дітей в утриманні батьком, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів з ј до 1/3 частини його доходів, щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, тобто на кожного з 2-х дітей по 1/6 частці (1/6+1/6=1/3). Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дітей, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не надано суду доказів погіршення її матеріального становища або стану її здоров`я, суд не враховує, оскільки діти проживають з позивачем та фактично перебувають на її утриманні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 -  залишити без задоволення.
Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.
Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака
О.М. Хорошевський