УХВАЛА

12 листопада 2021 року 
м. Київ

справа №  923/64/21 
Верховний Суд у складі  судді Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Супермаркет Україна" (далі - Товариство) 
на рішення господарського суду Херсонської області від 08.06.2021 та 
постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021
за позовом Товариства
до: 1) Херсонського ясла-садку №37 компенсуючого типу Херсонської міської ради;
2) Приватного підприємства "Компанія Фенікс Трейд ЛТД"
про визнання незаконним та скасувати рішення, визнання недійсними результатів торгів та визнання недійсним договору, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: ОСОБА_1 ;
ОСОБА_2 ;
ОСОБА_3 ;
ОСОБА_4 ;
ОСОБА_5 ;
ОСОБА_6 ;
ОСОБА_7 ;
ОСОБА_8 ;
ОСОБА_9 ;
ОСОБА_10 ;
ОСОБА_11 ;
ОСОБА_12 ;
ОСОБА_13 ;
ОСОБА_14 ;
ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:
Товариство 23.10.2021 (згідно з відміткою на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду Херсонської області від 08.06.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 зі справи №  923/64/21. 
Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого. 
Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої  статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Зміст касаційної скарги свідчить, що підставами касаційною оскарження судового рішення скаржник зазначає, відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми у подібних правовідносинах.
При цьому з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування.
Отже, одночасне посилання скаржника у касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також  на відсутність висновків Верховного Суду як на підставу касаційного оскарження судових рішень без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття), неправильного застосування яких припустилися, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій та щодо яких, відсутній висновок їх застосування, а стосовно яких висновок Верховного Суду не був врахований та без формулювання самого висновку про застосування якої саме норми права, що був сформований Верховним Судом та не врахований судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи, є суперечливими та не можуть формувати чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 287 ГПК України.
З огляду на викладене Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого обґрунтування підстав, на яких подається касаційна скарга .
Окрім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Порядок і розмір сплати судового збору, встановлений Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон). 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами підпунктів 1 і 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позов у цій справі було подано у 2021 році про:
-  визнання незаконним та скасування рішення Херсонського ясла-садка №37 щодо відхилення пропозиції Товариства   та визнання    переможцем торгів спрощеної закупівлі третю особу;
- визнання недійсними результатів спрощеної закупівлі Херсонського ясла садка №37;
- визнання недійсним договору поставки продуктів харчування від 14.01.2021.
Відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року був визначений у розмірі 2  270,00  грн. 
Так, рішенням господарського суду Херсонської    області від 08.06.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021  у цій справі, у задоволені позовних вимог відмовлено. 
Як свідчать матеріали касаційної скарги, Товариство не погоджується з вказаними рішенням і постановою; просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення  позову.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Отже, враховуючи викладене, судовий збір з цієї касаційної скарги мав обчислюватись та сплачуватись до спеціального фонду Державного бюджету України з урахуванням вимог вказаних норм Закону у сумі 13 620, 00 грн ({2  270,00*3}*200%).
Проте скаржником до касаційної скарги не додано  доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. Не зазначено про наявність такого доказу і в додатках касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Крім того, відповідно до статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Неповідомлення учасника справи про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені частиною третьою статті 2 ГПК України.
На порушення приписів вказаних норм касаційна скарга Товариства не містить доказів надіслання копії останньої іншим учасникам судового процесу. 
З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху. 
Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: уточнити наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу та зазначити норми права (пункт, частина, стаття) щодо яких, на думку скаржника, відсутній висновок їх застосування, а щодо яких такий висновок не був врахований судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення із  формулюванням застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування  норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована та обґрунтувати, в чому, на думку скаржника, полягало порушення або неправильне застосування яких конкретно норм права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у даній справі;
надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 13  620,00 грн на реквізити, які зазначені на вебсайті Верховного Суду у розділі "Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях" із зазначенням обов`язкових реквізитів у призначенні платежу (зокрема, щодо інформації про номер справи, у межах якої подається відповідна скарга);
а також надати докази надіслання копії цієї касаційної скарги відповідачам та третім особам у цій справі листом з описом вкладення.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Супермаркет Україна" на рішення господарського суду Херсонської області від 08.06.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 зі справи №  923/64/21 залишити без руху.
2.  Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Супермаркет Україна" строк для усунення недоліків касаційної скарги до 03 грудня 2021 року. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м.  Київ, вул. О.  Копиленка, 6.
3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Супермаркет Україна", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                    І. В. Булгакова