ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 431/3092/20  Номер провадження 22-ц/814/2095/21	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева  Я.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого : судді Одринської Т. В.
суддів:    Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря : Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку укладеним та визнання права власності на будинок,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року та на окрему ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 липня 2021 року ,-
В С Т А Н О В И В :
       В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати усний договір купівлі-продажу будинку «А-1» 1941 року забудови, що розташований по АДРЕСА_1 від 15.06.2016 року між ОСОБА_3 , в інтересах своєї дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеним. Визнати право власності на будинок «А-1» 1941 року забудови, що розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .  
Позов мотивовано тим, що в травні 2016 року, після усної домовленості з відповідачем, сім`я позивача розпочала дії по підготовці документів для нотаріального посвідчення договору про купівлю – продаж будинку «А-1», 1941 року забудови, що розташований по АДРЕСА_1 .
15.06.2016 року ОСОБА_3 за довіреністю та в інтересах своєї дружини ОСОБА_1 здійснив останнє прийняття по акту прийому-передачі (покази приладів обліку, стан будівель, наявність будов, тощо), до прийнятих раніше на садибі АДРЕСА_1 . Недобудований аварійний будинок «В-1» 2004 року, який будувався за рішенням Гребінківської міської ради народних депутатів № 460 від 23.08.1988 року та дозволу на початок проведення робіт від 14.09.1988 року, в експлуатацію введений не був.
17.12.2013 року при зверненні ОСОБА_2 із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька - ОСОБА_4 , йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу.
Вказує, що після смерті забудовників з 2013 року садиба знаходилася без охорони, в результаті будинок був частково знищений. ОСОБА_2 , не маючи правовстановлюючих документів на будинок «В-1», не бажаючи та не маючи можливості його відновити, передав його за усною домовленістю ОСОБА_1 під розбирання та реконструкцію, як будівельні матеріали. Зазначає, що договір про купівлю – продаж будинку між нею та відповідачем був усний, так як для нотаріального посвідчення договору, відповідач не мав документів на земельну ділянку.
Зазначає, що за проведення незалежної оцінки нею сплачено кошти - 4815,00 грн. по звіту від 10.06.2016 року, тому вважає, що вказані кошти сплачені позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу будинку «А-1», у результаті чого наступили юридичні наслідки, а договір купівлі-продажу відбувся.
Вважає, що ненаданням довіреності на ім`я позивача, відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку «А-1», чим порушує її права.
Вважає, що сторони виконали в повному обсязі всі умови усного договору купівлі-продажу будинку «А-1», у результаті яких настали юридичні наслідки, тобто договір купівлі-продажу відбувся. Позивач за відповідача виконав зобов`язання по оплаті житлово- комунальних послуг, а тому, у відповідача перед позивачем  виникла заборгованість. Після прийняття будинку «А-1» у 2016 році, її родина, реалізуючи свої права власника, розпочала володіння та користування будинком. Проводячи реконструктивне розбирання та капітально-відновлювальний ремонт основних вузлів, стін, стелі, фундаменту, несучих конструкцій, покрівлі, вікон, дверей, системи опалення, освітлення та ін. недобудованого будинку «В-1», її родина фактично побудувала на земельній ділянці новий будинок «Л-1», сарай «К», підвал під «К», кухню «Ж», каналізаційний септик № 7, вбиральню «З», літній душ «Е», огорожу №1, №10, вимощення 1 та ін., якими користується і розпоряджається як власник.
З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.
Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку укладеним та визнання права власності на будинок – відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не було доведено того, що усний договір купівлі – продажу будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , є укладеним. Судом зазначено, що вказані обставини неодноразово встановлювались судовими рішеннями.
16 липня 2021 року Гребінківським районним судом Полтавської області постановлено окрему ухвалу, обставини викладені в якій доведено до відома Начальника ВП №1 Лубенського РВПГУНП в Полтавській області для внесення відомостей в ЄРДР і розслідування кримінальних правопорушень відповідно до вимог чинного законодавства. Копію окремої ухвали  направлено Прокурору Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області для здійснення контролю. Зобов`язано про результати розгляду окремої ухвали повідомити Гребінківський районний суд Полтавської області у встановлений законом місячний строк з часу отримання копії ухвали.
Постановляючи окрему ухвалу суд виходив з того, що в ході розгляду справи судом було встановлено, що позивачем до суду надано правовстановлюючі документи осіб, які не є членами  родини позивача та по суті не перебували і не перебувають у будь-яких договірних правовідносинах. Правовстановлюючі документи не належали і не належать ОСОБА_1 , проте за доводами останньої, є у неї в оригіналах.
Суд прийшов до висновку, що зазначені обставини вказують на те, що позивач свідомо порушує  законодавство України, за що можлива відповідальність, передбачена Кримінальним кодексом України, а саме: ч. 1 та ч. 3 ст. 197-1 КК України (Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) та ч. 3 ст. 357 КК України (Викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження), тощо.
Окрім того, суд виходив з того, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 з 2017 року намагаються в судовому порядку визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, що розташована за цією адресою, що підтверджується рішеннями Гребінківського районного суду Полтавської області, які набрали законної сили.
З вказаними судовими рішеннями не погодилася позивач та подала апеляційну скаргу.
Вважає зазначене заочне рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки грунтується на припущеннях, без посилання на докази та документи, які долучені до справи. Посилається на неповне з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Зазначає, що суд не забезпечив у процесі розгляду справи справедливих судових процедур, не врахував вимоги закону та роз`яснення Верховного Суду України, не перевірив у достатньому обсязі доводи, не надав належної правової оцінки доказам, що наявні в матеріалах справи.
Вказує, що позивачу передані всі документи за актом прийому - передачі від 15.06.2016р. для можливості після передачі відповідачем довіреності від імені відповідача засвідчити договір на купівлю -продаж глиняного будинку «А-1» 1941р. забудови у нотаріуса. Після виявлення факту передачі землі на іншу, підставну-мертву душу ОСОБА_5 , без землі та довіреності неможливо оформити документи на відчуження будинку.
Позивач вважає, що суд першої інстанції не мав права постановлювати окрему ухвалу, оскільки в матеріалах справи наявний акт прийому- передачі від 15.06.2016 р, де зазначені всі документи, які прийнято по акту.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області від 23.08.1988 року №460, ОСОБА_6 дозволено будувати замість будинку «А-1» новий будинок «В-1» з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , оскільки будинок «А-1» прийшов в непридатність (а.с.59 зворот).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №119214363 від 31.03.2018 року, власником об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013 року, є ОСОБА_2 .
Відповідно до акту прийому - передачі від 15.06.2016 року ОСОБА_3 отримав, а ОСОБА_7 , на підставі довіреності від 19.12.2013 року (а.с.18), передала йому майно згідно списку, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).
Згідно копії Звіту про проведення незалежної оцінки житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 23,2 кв. м, який розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , його ринкова вартість, без урахування ПДВ, станом на 2016 рік складає 4815,00 грн. (а.с.48).
У відповідності до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , паспорт виготовлено станом на 03.05.2019 року (а.с.85).
Встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 в частці 1/1, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року за реєстровим № 788, та в цілому складається з: «В-1» - житловий будинок, «під К» - погріб, «К» - сарай, «З» - вбиральня, «Е» - літній душ, «Ж» - літня кухня, №1 огорожа, №4 колодязь; самовільного будівництва, переобладнання та перепланування не виявлено; житловий будинок «А-1», сарай «Б», вбиральня «Г», сарай «Д», огорожа №2, колодязь №3 демонтовано; побудований новий житловий будинок «В-1» з господарськими будівлями згідно рішення №460 від 23.08.1988 року, виданого Гребінківською міською радою, який не здано в експлуатацію.
У відповідності до копії Акту про обстеження матеріально-побутових умов від 20.04.2018 року ОСОБА_3 зареєстрований в с. Шахове (Октябрське), Добропільського району, Донецької області та фактично проживає по АДРЕСА_1 , та у 2016 році за вказаною адресою перебудував будинок «В-1» та побудував з червоної цегли новий господарський сарай, підвал, кухню, каналізаційний септик, вбиральню, літній душ (а.с.40).
Згідно копії акту №7 приймання виконаних робіт та їх вартості з розбирання та вивезення аварійного глиняного житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.09.2016 року, всього за актом виконано робіт на суму 32059,48 грн. (а.с.42-45).
Відповідно до копій довідок, квитанцій та платіжних доручень, виданих ОСОБА_3 , що мешкає по АДРЕСА_1 , останнім сплачувались кошти по сплаті послуг за воду та водовідведення, за житлово-комунальні послуги, газопостачання та за спожиту електроенергію, заборгованість відсутня (а.с.46).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.06.2018 року у справі 528/1285/17, а також заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.01.2019 року (справа № 528/726/18) , які набрали законної сили, встановлено, відсутність будь-яких письмових доказів на підтвердження факту вчинення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння та домовленості щодо усіх істотних умов договору.
Окрім того, рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.08.2018 року (справа 528/9/18) у справі за позовом ОСОБА_3 до Гребінківської РДА, Реєстраційної служби Гребінківської РДА, третя особа ОСОБА_2 , про визнання припиненим права власності, яке набрало законної сили, було встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , є  ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013 року.
Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 01.04.2019 року, яке набрало законної сили, у справі № 528/1166/18 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали, зведені в конструкцію було відмовлено.
Суд прийшов до висновку, про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку укладеним та визнання права власності на будинок.
Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтями 316-319, 328 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання укладеним договору купівлі-продажу з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.
Твердження позивача про доведеність підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним, не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено факт ухилення відповідача від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 від 15.06.2016 року.
При розгляді даної справи, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 з 2017 року намагаються в судовому порядку визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, що розташована за цією адресою, що підтверджується рішеннями Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.06.2018 року у справі №528/1285/17, від 25.01.2019 року у справі № 528/726/18, від 14.08.2018 року у справі № 528/9/18, від 01.04.2019 року у справі № 528/1166/18, які набрали законної сили.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року, а також постановленої судом  16 липня 2021 року окремої ухвали, оскільки правовстановлюючі документи, надані позивачем, належать іншим особам, не членам її родини та у перебувають в її користуванні без будь-яких правових підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі, як і відсутні підстави для скасування оскаржуваної окремої ухвали.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384  ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року та окрему ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25.11.2021.

Головуючий                                                        Т.В. Одринська

Судді                                                                О.О. Панченко

                                                                       В.П. Пікуль