УХВАЛА

13 грудня 2021 року 
Київ
справа №9901/141/20
адміністративне провадження № Зн/9901/47/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Дашутіна І.В.,  Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
секретаря судового засідання - Грінкевич А.І.
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Пантюхової Л.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі №П/9901/141/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України  про визнання протиправним Указу Президента України №405/2018 від 02 грудня 2018 року та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
1. У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Президента України, в якому просив: 
- визнати протиправним Указ Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим», яким позивача було звільнено із зазначеної посади згідно з поданою ним заявою; 
- зобов`язати Президента України звільнити позивача з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим за поданою ним належною заявою про звільнення від 22 листопада 2018 року на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України через невиконання законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору; 
- зобов`язати Президента України, як роботодавця, забезпечити сплату позивачем середнього заробітку за період чинності Указу №405/2018 до моменту належного звільнення позивача з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим; 
- винести у цій справі окрему ухвалу щодо грубого порушення службовими особами Адміністрації Президента України порядку підготовки та організації звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України Автономній Республіці Крим. 
2. Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховнго Суду від 24.02.2021, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволено, позовну заяву у справі №П/9901/141/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду та постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року (провадження №11-375заі20) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу   Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року - без змін.
3. 22 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами, у якій позивач просить скасувати вказану ухвалу, якою Верховний Суд позов залишив без розгляду, продовжити розгляд даної справи та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
4. У вказаній заяві ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 3 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зазначає, що через скасування судових рішень (які стали підставою для ухвалення судового рішення, стосовно якого подається заява про перегляд за  нововиявленими обставинами), а саме: через скасування постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі №420/1736/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року та ухвалення нової постанови, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим із заповнення трудової книжки ОСОБА_1 під час його звільнення з посади Постійного Представника Президента України в Автономної Республіки Крим, зобов`язано відповідача визначити відповідну норму   Кодексу законів про працю України   як правову підставу звільнення позивача з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим та змінити у його трудовій книжці запис про його звільнення з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим; через скасування постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №420/603/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року щодо позовних вимог про визнання певних дій відповідача протипрранвими і стягнення з Офісу Президента України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди за ненадання йому запитуваної інформації із подальшим ухваленням судового рішення про задоволення позовної вимоги про стягнення зазначеної моральної шкоди у розмірі 3000 грн., потребують переоцінки висновки та міркування, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року, з огляду на значущість для вирішення питання порушення пропуску оскарження Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» та поважності підстав такого порушення.
5. Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі №П/9901/141/20.
6. Заслухавши пояснення заявника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд зазначає наступне.
7. Відповідно до частин першої та другої   статті 361 КАС України   судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
8. При цьому слід зазначити, що закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття рішення щодо частини позовних вимог (відповідно до частини першої   статті 247 КАС України), ухвалення додаткового судового рішення (стаття 252 КАС України) або в разі, якщо під час підготовчого провадження відповідач визнав позов (частина третя   статті 183 КАС України), та вирішення вимог апеляційної та касаційної скарг (з урахуванням відповідних параграфів вів та статей КАС України).
9. Також, згідно з частиною першою статті 241 КАС України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3)постанови.
10. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 4 КАС України ухвала - це письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.
11. Разом з тим, КАС України   передбачено випадки, коли закінчується не розгляд справи, а провадження у справі без ухвалення рішення по суті спору - закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
12. Зокрема, підстави, за яких суд залишає позов без розгляду, визначені   статтею 240 КАС України.
Зі змісту цієї правової норми (статті 240 КАС України) можливо виділити такі ознаки: позов подано з пропуском строку звернення до суду і поважних підстав для його поновлення не встановлено і ознакою цієї підстави є встановлення судом недоліків (порушень), які допущені свідомо або несвідомо особою, яка звернулася до суду з позовом, але після виправлення яких може знову ініціювати перед судом його розгляд.
Відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
13. Таким чином, аналіз наведених вище процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що залишення позовної заяви без розгляду - це закінчення провадження у справі без постановлення судового рішення за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.
14. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком, якій викладеним в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №800/98/17, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року.
Постановляючи таку ухвалу, суд касаційної інстанції наголошував на обґрунтованості такого розуміння сутності інституту перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами, який є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
За своєю суттю він відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. 
15. Зокрема, як зазначалось вище, переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення, якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.
16. Також Верховний Суд зазначив, що інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.
17. Разом з цим, ухвала суду про залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню особи до суду після усунення відповідних підстав, з яких позов був залишено без розгляду, тому її не можна вважати судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи в розумінні частини першої   статті 361 КАС України.
18. При цьому слід зазначити, що залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року, Суд зазначив, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у цій справі висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду був передчасним, інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними позивачем не наведено, а судом не знайдено.
19. Водночас, Верховний Суд акцентує увагу на тому, що за наявності нових, на переконання заявника, обставин, які не були враховані Верховним Судом у цій справі при постановленні ухвали від 21 жовтня 2020 року про залишення позову без розгляду, ОСОБА_1 процесуальним законодавством надана можливість повторно звертатись до суду із адміністративним позовом та заявою про поновлення пропущеного строку із посиланням на поважність причини його пропуску.
20. Верховний Суд також враховує, що посилання ОСОБА_1 на обставини стосовно легітимності його призначення, перебування на відповідній посаді, законність звільнення, протиправність, на думку заявника, дій Офісу Президента України, не стосуються обставин, які стали підставою для постановлення Верховним Судом  ухвали від 21 жовтня 2020 року, оскільки Суд цією ухвалою вирішив виключно процесуальне питання (зокрема, питання дотримання позивачем строку звернення до суду із позовною заявою), не досліджуючи та не надаючи оцінки обставинам, що стосуються предмета позову, та не вирішуючи позов по суті заявлених вимог.
21. Також Верховний Суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 25.11.2021, якою відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №9901/141/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним Указу Президента України й зобов`язання вчинити певні дії.
22. Так в цій ухвалі Велика Палата Верховного Суду лише роз`яснила заявнику положення частин першої та другої статтіі 365 КАС України, відповідно до яких заяваа про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 КАСС України, подається до суду, який ухвалив судове рішення. 
В той же час, до Великої Палати Верховного Суду як суду апеляційної інстанції може бути подано заяву про перегляд ухвалених нею судових рішень за нововиявленими обставинами, лише якщо Великою Палатою Верховного Суду було змінено або ухвалено нове судове рішення.
23. Верховний Суд звертає увагу, що вказаною ухвалою Великої Палати Верховного Суду жодним чином не вирішувалось питання нормативного регулювання нормами процесуального закону можливості оскарження за нововиявленими обставинами такого судового рішення, як ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, зокрема з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.     
24. Відповідно до пункту 1 частини четвертої   статті 368 КАС України   за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
25. Частиною першою  статті 369 КАС України   передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
26. З огляду на викладене та враховуючи вимоги пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі №П/9901/141/20 необхідно відмовити та відповідно, судове рішення (ухвалу Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року) залишити в силі.
Керуючись статтями   243,   344,   355,   359,   361,   368,   369 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами  у справі №П/9901/141/20 - відмовити.
2. Ухвалу Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №П/9901/141/20 - залишити в силі.
Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її підписання.
Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду. 

..................................
..................................
..................................
..................................
..................................
А.В. Жук
Н.А. Данилевич 
І.В. Дашутін 
Н.М. Мартинюк 
Ж.М. Мельник-Томенко 
Судді Верховного Суду