КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №759/12710/20                                                                головуючий у суді І інстанції: Журибеда О.М.
провадження №22-ц/824/13153/2021                                        головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
28 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
           Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Мостової Г.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,   
                                                     ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь  заборгованість за кредитним договором № 490927264 від 17.11.2014 р. у розмірі 81566,35 грн.; 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору; 20000,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» 17.11.2014 року був укладений кредитний договір № 490927264, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22987,56 грн., зі сплатою 39,9 % річних строком до 18.11.2019 року. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа- Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р. укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі кредитного договору № 490927264 від 17.11.2014 р.. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 05.06.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 81566,35 грн., з яких:
1984,64 грн. - нараховані 3 % річних; 4862,01 грн. - інфляційні втрати; 6097,23 грн. - подвійна облікова ставка НБУ; 22019,98 грн. - заборгованість за кредитом (тіло); 25826,62 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 12375,87 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору; 8400,00 грн. - заборгованість по пені.
          Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргупосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості та недоведеності позову, а саме відсутністю витягу з Додатку №1, який містить перелік боржників за кредитними договорами, що відступались ТОВ «Кредитні ініціативи». Не витребування таких доказів судом до ухвалення остаточного рішення, в сукупності з аргументацією щодо недоведеності, не може вважатися повним та всебічним судовим розглядом.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Капітал». Зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року у справі №759/3241/16 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого в подальшому став позивач,  про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором  № 490927264  від 17.11.2014 року  у розмірі 29 198,78 грн.: 22019,98 грн. - заборгованість по кредиту, 5778,80 грн. - заборгованість по відсоткам, 1400,00 грн. - штрафні санкції та судовий збір у розмірі 1378,00 грн., а всього 30576 грн. 78 коп.. У рішенні вказано, що ПАТ «Альфа-Банк» скористався правом дострокового повернення частини позики, що залишилась відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в тому числі із стягненням процентів згідно із ст. 1048 ЦК України.  В подальшому, з винних дій або бездіяльності позивача та його попередників утворилися прецеденти невиконання судового рішення, нарахування додаткових штрафів, пені, відсотків, здійснення заходів щодо подвійного стягнення заборгованості, вчинивши виконавчий напис нотаріуса при наявності судового рішення.
 Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що  він є безпідставним, врахувавши наявність рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року.А також відсутності періоду за який позивач просить стягнути заборгованість.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, визначила, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
       Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
      Якщо за рішенням про стягнення  заборгованості  за кредитним договором заборгованість указана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань.
У правовій позиції Верховного суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-1412цс16, зазначено, що згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Верховний Суд у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року  у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №  922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
            Отже, у разі порушення  відповідачем грошового зобов`язання, у зв`язку з невиконанням рішення суду, у позивача виникає право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. 
Встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» 17.11.2014 року був укладений кредитний договір № 490927264, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22987,56 грн., зі сплатою 39,9 % річних строком до 18.11.2019 року.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року, яке набрало законної сили, у справі №759/3241/16 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором  № 490927264  від 17.11.2014 року  у розмірі 29 198,78 грн.: 22019,98 грн. - заборгованість по кредиту, 5778,80 грн.  - заборгованість по відсоткам, 1400,00 грн. - штрафні санкції та судовий збір у розмірі 1378,00 грн., а всього 30576 грн. 78 коп..
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа- Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р. укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490927264 від 17.11.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником.
Звернувшись з даним позовом, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 490927264 від 17.11.2014 року, укладеним з ОСОБА_1 , просив стягнути з останньої заборгованість станом на 05.06.2020 року у розмірі 81566,35 грн., з яких: 1984,64 грн. - нараховані 3 % річних; 4862,01 грн. - інфляційні втрати; 6097,23 грн. - подвійна облікова ставка НБУ; 22019,98 грн. - заборгованість за кредитом (тіло); 25826,62 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 12375,87 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору; 8400,00 грн. - заборгованість по пені.
Тобто, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором.
Проте, як убачається із матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 490927264 від 17.11.2014 року вже стягнута рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року, яке набрало законної сили, у справі №759/3241/16.
Відповідач  має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року, яке набрало законної сили, у справі №759/3241/16 .
Пред`явивши даний позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка вже стягнута з ОСОБА_1 рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року у справі №759/3241/16,  ТОВ «Вердикт Капітал» вимог про стягнення  на свою користь 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року не заявляло. Період заборгованості за який позивач просять стягнути кошти не зазначив у позові.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що  майнове право   позивача не було порушено відповідачем.
      Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.   
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, суд,
 
                                                ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року  залишити без змін.
  Постанова набирає законної сили з дня  її прийняття і відповідно до ч. 3 ст. 389 ЦПК України  не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено «28» вересня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко    	
Судді	Д.Р. Гаращенко    	
 	Г.І. Мостова