ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року                                                       м. Дніпро         Справа №  904/1171/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)       
суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс”

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Васильєв О.Ю.) від 03.08.2021р. у справі № 904/1171/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак”, с. Петропавлівська Борщагівка
до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс”, м. Дніпро 
про стягнення 140 861, 76 грн.    
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс”,                  м. Дніпро  
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак”, с. Петропавлівська Борщагівка
про стягнення 14 192, 69 грн., -                          
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ТОВ “Інпак” звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ “Пневматик Сервіс” про стягнення 76   819,33 грн. пені за порушення строків поставки товару (обладнання) за укладеним між сторонами договором поставки №   00159 від 21.01.20р. та 63   358,90 грн. – збитків (позовні вимоги за первісним позовом з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Окрім того, ТОВ “Інпак” просило стягнути з ТОВ “Пневматик Сервіс” 20   900,00 грн. – витрат на професійну правничу допомогу.
ТОВ “Пневматик Сервіс” подано зустрічну позовну заяву до ТОВ “Інпак” про стягнення 14   192,69 грн. (в т.ч.: 8   550,59 грн. – пеня; 4   233,11 грн. – інфляційні втрати та 1   319,99 грн. – 3% річних) заборгованості, яка виникла внаслідок порушення строків оплати товару за укладеним між сторонами договором поставки № 00159 від 21.01.20р. (позовні вимоги за зустрічним позовом з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Окрім того, ТОВ “Пневматик Сервіс” просило стягнути з ТОВ “Інпак” витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 42   000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21:
-          первісні позовні вимоги задоволено частково;
-          стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м.   Дніпро, вул. Шевченка, буд.37; код ЄДРПОУ 42422914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) 76   819,33 грн. – пені та 1   248,96 грн. – витрат на сплату судового збору;
-          в задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовлено, судові витрати в цій частині покладено на ТОВ “Інпак”;
-          зустрічі позовні вимоги задоволено у повному обсязі;
-          стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с.   Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул.   Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; код ЄДРПОУ 42422914) 8   550,59 грн. – пені; 4   233,11 грн. – інфляційних втрат; 1   319,99 грн. – 3% річних та 2   270,00 грн. витрат на сплату судового збору; 5   000,00 грн. – витрат на професійну правничу допомогу; 
-          проведено зустрічне зарахування сум, стягнутих на користь сторін, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м. Дніпро, вул.   Шевченка, буд. 37; код ЄДРПОУ 42422914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області,  вул. Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) 56   694,60 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс”, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” пені за договором поставки у розмірі 76   819,33 грн., відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” витрат Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу у розмірі 42   000,00 грн., пов`язаних з розглядом справи, та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” пені за договором поставки у розмірі 76   819,33 грн. - відмовити; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” 42   000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судом першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:
-          до вимог первісного позову в частині стягнення 76   819,33 грн. пені судом першої інстанції не застосовано норми Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, а також взято до розрахунку неправильну кількість днів у періоді прострочення поставки чилера, а саме – зараховано до цього періоду день фактичної поставки;
-          судом першої інстанції не надано оцінки заявам представника ТОВ “Пневматик Сервіс” про наявність підстав для відмови у первісному позові, які скаржник обґрунтовує ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України;
-          судом першої інстанції не було застосовано процесуальні наслідки неявки первісного позивача у судові засідання та не залишено відповідну позовну заяву без розгляду;
-          судом першої інстанції з власної ініціативи зменшено розмір витрат ТОВ “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу, зявлених до стягнення з ТОВ “Інпак”.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
ТОВ “Інпак” подано відзив на апеляційну скаргу ТОВ “Пневматик Сервіс”, в якому позивач за первісним позовом заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21 законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
ТОВ “Пневматик Сервіс” подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій апелянтом в обґрунтування своєї правової позиції наводяться міркування вже зазначені ним у апеляційній скарзі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини, як за первісним, так і за зустрічним позовом, виникли з неналежного виконання умов договору поставки № 00159 від 21.01.2020р., укладеного між ТОВ “Пневматик сервіс” (постачальник) та ТОВ “Інпак” (покупець).
Спір між цими сторонами з вказаного договору поставки, проте з інших підстав, ніж в цій справі, вже виникав та розглядався Господарським судом Київської області. 
Відповідно до приписів ч. 4. ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, в рішенні Господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі №   911/2407/20 за позовом ТОВ “Пневматик сервіс” до ТОВ “Інпак” про стягнення 467   580,97 грн. (в т.ч.: 93   029,22 грн. основного боргу, 656,01 грн. 3% річних та 371   025,09 грн. пені) заборгованості з підстав неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 00159 від 21.01.20р., встановлені наступні обставини та дана їм наступна правова оцінка.
«Між ТОВ “Пневматик сервіс” (постачальник) та ТОВ “Інпак” (покупець) 21.01.2020р. укладено договір поставки № 00159, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар (або обладнання). За умовами п. 1.2. договору кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину. Згідно з п. 2.1. договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України – гривнях на умовах, обумовлених в Специфікаціях, і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину.
Умови поставки товару передбачені в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину, відповідно до “Інкотермс-2010”. Підписана обома сторонами Специфікація вважається заявкою покупця на отримання товару (п. 3.1., 3.2. договору). Відповідно до п. 3.3. договору датою поставки вважається дата отримання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, іменовані надалі товаросупровідними накладними.
За умовами п. 4.1. договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту приймання товару покупцем або уповноваженою ним особою та підписання сторонами товарних накладних, але не раніше повної оплати за товар.
Розділом 5 договору врегульовано порядок здійснення платежів, зокрема:
-          розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті – гривні (п. 5.1.);
-          розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в порядку, зазначеному в Специфікаціях. При цьому, в Специфікаціях зазначається порядок здійснення платежів (передоплата чи відстрочка платежу), обсяги оплати (повністю або частинами і якими саме) та інші умови здійснення оплати за товар (п.   5.2.);
-          у випадку, якщо умовами оплати буде передбачена попередня оплата, постачальник зобов`язаний надати рахунок на попередню оплату в електронному вигляді, а у разі необхідності – оригінал (п. 5.3.).
У пункті 12.4. договору визначено, що термін його дії – з моменту підписання по 31.12.21р.
Між сторонами узгоджено та підписано додаток № 1 “Зразок заявки для проведення робіт з пуска та налагодження до договору поставки № 00159 від 21.01.2020”.
Між постачальником та покупцем було складено Специфікації до договору, в яких сторони погодили найменування товару, який підлягає поставці, його кількість та ціну, а саме:
-          відповідно до Специфікації № 1 – гвинтовий компресор KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар, у кількості 1 шт., вартістю 272   025,60 грн з ПДВ; ціна у валюті складає 11   040,00 доларів;
-          відповідно до Специфікації № 2 – чилер з повітряним охолоджувачем НТІ-6А, у кількості 1 шт., вартістю 115   808,00 грн з ПДВ; ціна у валюті складає 4   700,00 доларів;
-          відповідно до Специфікації № 3 – ресивер РВ 900.800-31, у кількості 1 шт., вартістю 23   408,00 грн з ПДВ; ціна у валюті складає 950,00 доларів.
Умовами вказаних специфікацій сторони узгодили наступні умови розрахунків та поставки товару:
-          ціни наведені у гривні з прив`язкою до курсу продажу долара Приватбанком на день оплати + 1%, а саме 24,64 грн/1 долар. Вартість у гривні підлягає коригуванню у неоплаченій частині у разі зміни курсу долару до гривні більше, аніж на 3% (пункт 1);
-          умови поставки: згідно правил “Інкотермс-2010” на склад покупця: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Білоцерківська, буд. 3, за рахунок постачальника (пункт 2);
-          умови оплати: передплата – 30% на підставі виставленого рахунку або договору. Доплата – 70% на підставі виставленого рахунку упродовж 2 днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження; перерахування передплати відбувається у гривні, згідно курсу долара на дату оплати рахунку за курсом продажу долара Приватбанком + 1%. Перерахування доплати відбувається у гривні, згідно курсу долара на дату виставленого рахунку за курсом продажу долара Приватбанком + 1% (пункт 3);
-          термін відвантаження товару: 60 робочих днів з дня сплати покупцем передплати, передбаченої у п. 3.1. цієї Специфікації (пункт 4);
-          право власності на товар від постачальника до покупця переходить в момент передачі товару, але не раніше повної оплати за нього (пункт 6).
Постачальник 21.01.20р. виставив покупцю рахунок № 00015 на загальну суму 411   241,61 грн з ПДВ на оплату товару: гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар (вартістю 226   688,00 грн без ПДВ), чилера з повітряним охолоджувачем НТІ-6А CNP pump 3 bar (вартістю 96   506,67 грн без ПДВ) та ресивера РВ 900.800-31 (вартістю 19   506,67 грн без ПДВ).
На підставі видаткової накладної № ПС-00110 від 29.04.20р. постачальник передав, а покупець прийняв товар – ресивер РВ 900.800-31 вартістю 23   408,00 грн. з ПДВ.
Постачальником складено та підписано видаткову накладну № ПС-00114 від 13.05.20р. на поставку товару – гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт – 10 бар вартістю 291   422,70 грн.
На підставі видаткової накладної № ПС-00118 від 01.06.20р. постачальник передав, а покупець прийняв товар – чилер з повітряним охолоджувачем НТІ-6А CNP pump 3 bar вартістю 124   296,20 грн. з ПДВ.
Покупець в період з 29.01.20р. по 27.02.20р. перерахував на рахунок постачальника грошові кошти в загальній сумі 330   432,00 грн, а саме: 29.01.20р. – 50   000,00 грн; 30.01.20р. – 27   432,00 грн; 31.01.20р. – 40   000,00 грн.; 03.02.20р. – 65   000,00 грн; 14.02.20р. – 20   000,00 грн; 17.02.20р. – 20   000,00 грн; 20.02.20р. – 20   000,00 грн; 21.02.20р. – 10   000,00 грн.; 26.02.20р. – 30   000,00 грн; 27.02.20р. – 48   000,00 грн. Вказані оплати здійснені з призначенням платежу “Сплата за компресор, чилер, ресивер, зг. рах. № 15 від 21.01.20р.”.
Постачальник 02.06.20р. сформував рахунок № 00167 на суму 439   126,90 грн. на оплату товару: гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар (вартістю 242   852,25 грн. без ПДВ), чилера з повітряним охолоджувачем НТІ-6А CNP pump 3 bar (вартістю 103   580,17 грн. без ПДВ) та ресивера РВ 900.800-31 (вартістю 19   506,67 грн. без ПДВ). У рахунку міститься відмітка про те, що передплата на 02.06.20р. становить 330   432,00 грн., залишок до сплати становть 108   694,90 грн.
Вказаний рахунок № 00167 від 02.06.20р. та по два примірники видаткових накладних № ПС-00114 від 13.05.20р. і № ПС-00118 від 01.06.20р. направлені постачальником на адресу покупця 03.06.20р.
Отримавши поштою зазначені рахунок та видаткові накладні, ТОВ “Інпак” листом за №   200617/2-юр від 17.06.20р. повідомив ТОВ “Пневматик сервіс” про те, що отримана видаткова накладна № ПС-00114 від 13.05.20р. про здійснення ТОВ “Пневматик сервіс” поставки на адресу ТОВ “Інпак” гвинтового компресору KESHIDI KSD 75А/55 кВт - 10 бар не може бути підписана в наданій редакції у зв`язку з невідповідністю зазначеної у ній вартості товару умовам, викладеним у договорі.
У зв`язку з цим ТОВ “Інпак” додало до листа підписану сторонами видаткову накладну №   ПС-00118 від 01.06.20р. про здійснення ТОВ “Пневматик сервіс” поставки на адресу ТОВ “Інпак” чилеру з повітряним охолодженням НТІ-6А CNP pump 3 bar у кількості 1 шт. загальною вартістю з ПДВ 124 296,20 грн., а також просило виправити видаткову накладну №   ПС-00114 від 13.05.20р. в частині зміни вартості гвинтового компресору KESHIDI KSD 75А/55 кВт - 10 бар, зазначивши її у сумі 273   441,33 грн. з ПДВ, де ПДВ складає 45   573,56 грн.
До листа № 200617/2-юр від 17.06.20р. ТОВ “Інпак” додано Розрахунок вартості гвинтового компресору KESHIDI KSD 75А/55 кВт - 10 бар, поставленого за договором поставки № 00159 від 21.01.20р.
Також 17.06.20р. ТОВ “Інпак” здійснено на користь ТОВ “Пневматик сервіс” платіж на суму 19   874,67 грн. з призначенням платежу “Сплата за компресор, чилер, ресивер, зг. рах. №   15 від 21.01.20р.”.
Судом встановлено, що загальна ціна товару у валюті за трьома Специфікаціями складає у сумі 16   690,00 доларів, виходячи з пункту 1 кожної Специфікації (11   040,00 + 4   700,00 + 950,00). При цьому, зважаючи на те, що ані у договорі поставки №   00159 від 21.01.20р., ані у Специфікаціях не вказано валюта якої країни погоджена сторонами під час визначення ціни товару та здійснення розрахунків, суд, з урахуванням пояснень сторін, викладених у письмових заявах по суті справи, виходив з того, що іноземною валютою, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є долар США.
Умовами підпункту 3.1. Специфікацій передбачено наступні умови оплати: передплата – 30% на підставі виставленого рахунку або договору; доплата 70% на підставі виставленого рахунку упродовж 2 днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження.
Зміст наведеної умови не конкретизує скільки рахунків має виставити постачальник покупцю на оплату вартості товару: окремо на 30% передплати та 70% доплати чи єдиний рахунок на оплату без виокремлення таких сум.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, постачальником 21.01.20р. виставлено покупцю рахунок №   00015 на оплату на суму 411   241,61 грн., що є вартістю товару, обумовленого трьома Специфікаціями, у гривнях на дату укладення договору. Матеріали справи свідчать про те, що саме на підставі рахунку №   00015 від 21.01.20р. покупець здійснював часткові оплати вартості отриманого товару.
Так, у період з 29.01.20р. по 27.02.20р. покупець перерахував на рахунок постачальника грошові кошти в загальній сумі 330   432,00 грн.
Відповідно до підпункту 3.2. Специфікацій перерахування передплати відбувається у гривні, згідно курсу долара на дату оплати рахунку за курсом продажу долара Приватбанком + 1%; перерахування доплати відбувається у гривні, згідно курсу долара на дату виставленого рахунку за курсом продажу долара Приватбанком + 1%.
Беручи до уваги загальну вартість товару у валюті, що становить 16   690,00 доларів США, 30% передплати з цієї суми становить 5   007,00 доларів США, зобов`язання з оплати якої виконано покупцем в період з 29.01.20р. по 03.02.20р.
У матеріалах справи наявна довідка АТ КБ “ПриватБанк” від 26.10.20р. №   28597092/19778414, надана клієнту ТОВ “Інпак” про те, що курс продажу валюти долар США (USD) для юридичних осіб становив: 29.01.20р. – 24,8900; 30.01.20р. – 25,1000; 31.01.20р. – 25,0000; 03.02.20р. – 25,2000.
Враховучи вказані курси продажу долара США та здійснені відповідачем оплати, зобов`язання із здійсненням 30% передплати в сумі 5   007,00 доларів США, з урахуванням умов підпункту 3.2. Специфікацій, розраховується наступним чином:
- 29.01.20р. – 50   000,00 грн становить 1   988,86 доларів США за курсом 25,14 грн/1 долар США (24,89+1%);
- 30.01.20р. – 27   432,00 грн становить 1   082,13 доларів США за курсом 25,35 грн/1 долар США (25,10+1%);
- 31.01.20р. – 40   000,00 грн становить 1   584,16 доларів США за курсом 25,25 грн/1 долар США (25,00+1%);
- 03.02.20р. – 65   000,00 грн становить 2   554,03 доларів США за курсом 25,45 грн/1 долар США (25,20+1%); при цьому, в рахунок погашення 30% передплати, з 2   554,03 доларів США зараховується 351,85 доларів США, а залишок у сумі 2   202,18 доларів США, що на дату оплати за курсом 25,45 грн/1 долар США (25,20+1%) становить 56   045,48 грн, слід зараховувати в рахунок погашення 70% доплати.
Як вже зазначалось вище, 70% доплати здійснюється на підставі виставленого рахунку упродовж двох днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження.
Позивач стверджує, що на виконання умов, передбачених п. 3.1. кожної Специфікації до договору, він повідомив відповідача про готовність ресівера та компресора до відвантаження 29.04.20р. та 13.05.20р., тобто дата повідомлення співпадає з датою фактичної поставки, а датою повідомлення про готовність до відвантаження чілера є 25.05.20р., що зі слів позивача підтверджується письмовим повідомленням ТОВ “Пневматик сервіс” за вих. №   00476 від 25.05.20р. та доказами його направлення відповідачу засобами електронного зв`язку.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наданими позивачем копіями документів не підтверджуються обставини того, що повідомлення про готовність ресівера та компресора до відвантаження співпадає з датою фактичної поставки, оскільки такі повідомлення у матеріалах справи відсутні. Крім того, дослідивши надану копію повідомлення за № 00476 від 25.05.20р. про готовність обладнання до відвантаження, суд зазначає, що останнє не містить належних доказів направлення його покупцю, а з наданої до матеріалів справи роздруківки електронної пошти неможливо встановити, на електронну адресу якої особи відповідне повідомлення було надіслано. При цьому відправником у вказаній роздруківці вказано ТОВ “Аиргрупп”, яке не є стороною у спірних правовідносинах.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення постачальником покупця про готовність товару до відвантаження, за наявності яких можливо було б установити настання у покупця строку для перерахування 70% доплати. Водночас, як свідчать матеріали справи, покупець, здійснивши 126   386,52 грн. 30% передплати, що еквівалентно 5   007,00 доларів США, у період з 03.02.20р. по 27.02.20р. продовжував здійснювати часткові оплати вартості товару згідно з виставленим постачальником рахунком № 00015 від 21.01.20р.
Так, за умовами пп. 3.2. Специфікацій перерахування доплати відбувається у гривні, згідно курсу долара на дату виставленого рахунку за курсом продажу долара Приватбанком + 1%.
Судом установлено, що в період з 03.02.20р. по 27.02.20р. покупець частково здійснив зобов`язання з перерахування 70% доплати в сумі 20 4045,48 грн, що еквівалентно 8   264,29 доларів США за курсом продажу долара США (відомості з офіційного сайту АТ КБ “ПриватБанк” https://privatbank.ua/rates-archive на дату виставлення рахунку № 00015 від 21.01.20р.) 24,45 грн/1 долар США+1%.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування курсу продажу долара США на дату виставлення рахунку № 00167 від 02.06.20р., оскільки покупець, отримавши єдиний рахунок №   00015 від 21.01.20р. на весь товар, який підлягав поставці, не міг передбачити, що постачальник повторно виставить рахунок покупцю, та розпочав оплачувати вартість товару по рахунку № 00015 від 21.01.20р. Повторне виставлення рахунку постачальником, за висновком суду, обумовлює зміну курсу продажу долара США, який підлягає застосуванню під час виконання зобов`язання зі здійснення 70% доплати у гривні.
Беручи до уваги встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що у період з 29.01.20р. по 27.02.20р. зобов`язання з оплати вартості товару покупцем виконано на суму у валюті – 13   279,29 доларів США.
У подальшому, як установлено судом, постачальник передав, а покупець прийняв товар: ресивер РВ 900.800-31 (видаткова накладна № ПС-00110 від 29.04.20р.), гвинтовий компресор KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар (видаткова накладну № ПС-00114 від 13.05.20р.) та чилер з повітряним охолоджувачем НТІ-6А CNP pump 3 bar (№ ПС-00118 від 01.06.20р.).
Судом враховано, що видаткова накладна № ПС-00114 від 13.05.20р. на поставку гвинтового компресора з боку покупця не підписана, проте під час розгляду справи по суті представник ТОВ “Інпак” підтвердила фактичне отримання вказаного товару підприємством. Не підписання з боку покупця зазначеної видаткової накладної, за твердженнями відповідача, зумовлене незгодою ТОВ “Інпак” з визначеною ТОВ “Пневматик сервіс” вартістю спірного товару у цій накладній.
Оскільки, як установлено вище, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення постачальником покупця про готовність товару до відвантаження, суд вважає, що за наявності факту виконання постачальником обов`язку з передачі товару та отримання його покупцем в останнього виник обов`язок оплатити вартість такого товару одразу після його прийняття.
Загальна ціна товару у валюті за трьома Специфікаціями складає у сумі 16   690,00 доларів США, отже, з урахуванням здійснених покупцем у період з 29.01.2020 по 27.02.2020 оплат на суму, що становить у валюті 13   279,29 доларів США, несплаченими залишились 3   410,71 доларів США. У подальшому, 17.06.2020 покупець здійснив часткову оплату на суму 19   874,67 грн.
Умовами пункту 1 Специфікацій сторони погодили, що ціни наведені у гривні з прив`язкою до курсу продажу долара Приватбанком на день оплати + 1%, а саме 24,64 грн/1 долар; вартість у гривні підлягає коригуванню у неоплаченій частині у разі зміни курсу долару до гривні більше, аніж на 3%.
Суд зазначає, що станом на 17.06.20р. відбулась зміна курсу долара США до гривні більше, ніж на 3%. Згідно з довідкою АТ КБ “ПриватБанк” від 26.10.20р. №   28597092/19778414 курс продажу валюти долар США (USD) для юридичних осіб 17.06.20р. становив 26,9000 грн/1 долар США.
За таких обставин, зважаючи на зміну курсу долара США до гривні більше, аніж на 3%, несплачена частина в сумі 3   410,71 доларів США у гривнях складає 92   668,99 грн. При цьому, зважаючи на здійснену покупцем часткову оплату 17.06.2020 в сумі 19   874,67 грн, залишок заборгованості за отриманий покупцем товар у гривнях складає 72   794,32 грн.
При цьому, зважаючи на відносини, що склались між сторонами в рамках виконання договору, вказана сума, за висновком суду, є заборгованістю за гвинтовий компресор KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар, поставлений на підставі видаткової накладної № ПС-00114 від 13.05.20р., від підписання якої покупець відмовився у зв`язку з незгодою з визначеною у накладній скоригованої вартості товару.
Враховуючи встановлені судом обставини та відсутність у матеріалах справи доказів повної оплати покупцем вартості отриманого ним товару, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 72   794,32 грн. основного боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань, позивач заявив до стягнення з відповідача 656,01 грн 3% річних, виходячи з наступного розрахунку:
- на заборгованість за гвинтовий компресор KESHIDI KSD 75А/55 кВт - 10 бар в розмірі 21   177,79 грн. за період з 14.05.20р. по 16.06.20р.;
- на заборгованість за гвинтовий компресор KESHIDI KSD 75А/55 кВт - 10 бар в розмірі 1   303,34 грн. за період з 17.06.20р. по 14.08.20р.;
- на заборгованість за чілер з повітряним охолодженням НТІ-6А CNP pump 3 bar в розмірі 90   080,20 грн. за період з 27.05.20р. по 14.08.20р.
Визначаючи момент, з якого покупець допустив прострочення в оплаті вартості поставленого товару, позивач виходив з умов Специфікацій щодо обов`язку здійснення покупцем 70% доплати протягом двох днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження.
При цьому, відповідно до встановлених вище обставин, відповідач допустив прострочення з оплати вартості гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар, поставленого на підставі видаткової накладної № ПС-00114 від 13.05.20р.
Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, суд зазначає, що обов`язок покупця з оплати гвинтового компресора сплинув 14.05.20р., у зв`язку з чим суд перерахував 3% річних за період з 15.05.20р. по 14.08.20р. від суми простроченого грошового зобов`язання та встановив, що належною до стягнення сумою 3% річних є 548,94 грн, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару, ТОВ “Пневматик сервіс” також заявлено до стягнення з ТОВ “Інпак” 371   025,09 грн. пені, яка розрахована наступним чином:
- за прострочення оплати вартості гвинтового компресора в сумі 291   577,44 грн. за період з 14.05.20р. по 14.08.20р. пеня склала 271   167,01 грн;
- за прострочення оплати вартості чилера в сумі 124   822,60 грн. за період з 27.05.20р. по 14.08.20р. пеня склала 99   858,08 грн.
Як встановлено судом, покупець допустив прострочення в оплаті вартості поставленого гвинтового компресора (видаткова накладна № ПС-00114 від 13.05.20р.), ціна якого у валюті, відповідно до пункту 1 Специфікації № 1 становить 11 040,00 доларів США, у гривні – 272   025,60   грн. При цьому вказано, що ціни наведені у гривні з прив`язкою до курсу продажу долара Приватбанком на день оплати + 1%, а саме 24,64 грн/1 долар. Вартість у гривні підлягає коригуванню у неоплаченій частині у разі зміни курсу долару до гривні більше, аніж на 3%.
Станом на 27.02.20р. зобов`язання з оплати вказаного товару виконане покупцем на суму, яка еквівалентна 7   629,29 доларів США, що в гривнях становить ціну товару в сумі  187   985,71 грн. за курсом 24,64 грн/1 долар. У неоплаченій частині, що становила 3   410,71   доларів США, вартість у гривні підлягає коригуванню, оскільки після здійсненої відповідачем 17.06.20р. часткової оплати відбулась зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 3%, відповідно, 3   410,71 доларів США у гривнях складає 92   668,99 грн. (за курсом продажу долара США станом на 17.06.20р. – 26,90   грн/1   долар США + 1%). Таким чином ціна гвинтового компресора, з урахуванням здійсненого коригування, яка підлягає до застосування під час здійснення нарахування пені становить 280   654,70   грн.
Суд, за допомогою калькулятора штрафів системи “Ліга:Закон”, здійснивши розрахунок пені від суми в розмірі 280   654,70 грн. за період з 15.05.20р. по 14.08.20р., застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ, оскільки сторонами у договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений чинним законодавством, встановив, що пеня складає 9   324,48 грн, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 72   794,32 грн основного боргу, 548,94 грн 3% річних та 9   324,48 грн пені».
З підстав вищенаведеного, рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.2020р. у справі №   911/2407/20 за позовом ТОВ “Пневматик сервіс” до ТОВ “Інпак”, позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ “Інпак” на користь ТОВ “Пневматик сервіс”: 72   794,32 грн. основного боргу; 548,94 грн. 3% річних; 9   324,48 грн. – пені та 1   240,02 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено. (т.1, а.с.121-135). 
У справі №   904/1171/21, ТОВ “Інпак” звернулось з позовом до ТОВ “Пневматик Сервіс” про стягнення (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог та  заяви про виправлення описки, т. 1, а.с. 165-166, 216) 35   801,58 грн. пені за прострочення поставки гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар, поставленого на підставі видаткової накладної № ПС-00114 від 13.05.20р., за період з 30.04.2020р. по 12.05.2021р., нарахованої відповідно до п. 9.2. договору, у розмірі 1 % від вартості товару за кожний день прострочення; та 41   017,75 грн. – пені за прострочення поставки чилера з повітряним охолодженням НТІ-6А, поставленого на підставі видаткової накладної №ПС-00118 від 01.06.2020р., за період 30.04.20р. по 01.06.20р., нарахованої відповідно до п. 9.2. договору, у розмірі 1 %  від вартості товару за кожний день прострочення. Всього ТОВ “Інпак” просило стягнути пені за прострочення поставки по вищезазначеним накладним 76   819,33 грн. (35   801,58 +41   017,75 = 76   819,33 грн.). 
Відповідно до пункту 4 специфікацій №№ 1, 2, 3 до договору поставки № 00159 від 21.01.20р., сторонами було погоджено термін відвантаження товару (в т.ч. гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар та чілера з повітряним охолодженням НТІ-6А), який склав 60 днів з дня сплати покупцем передплати, передбаченої п.3.1. Специфікацій (т.1, а.с.11-12).
ТОВ “Пневматик Сервіс” 21.01.20р. виставлено покупцю рахунок № 00015 на оплату на суму 411 241,61 грн., що є вартістю товару, обумовленого трьома Специфікаціями, у гривнях на дату укладення договору (т.1,а.с.20). 
Згідно рахунку та умов специфікацій №№ 1, 2, 3 сума передплати за товар (30% від суми договору) повинна була складати 123   372,48 грн.
Матеріали справи свідчать про те, що саме на підставі рахунку № 00015 від 21.01.20р. ТОВ “Інпак” здійснив часткову оплату за товар в розмірі 182   432,00 грн. (в т.ч.: 123   372,48 грн. – передплата 30% відповідно до специфікацій №1, 2, 3 часткові оплати вартості отриманого товару), відповідно до платіжних доручень № 41735 від 29.01.20р. на суму 50   000,00 грн., №41759 від 30.01.20р. на суму 27   432,00 грн., № 41790 від 31.01.20р. на суму 40   000,00 грн. та №41812 від 03.02.20р. на суму 65   000,00 грн. (т.1, а.с.13-16).
Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, з урахуванням встановлених рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі №911/2407/20 обставин, ТОВ “Пневматик Сервіс” повинно було здійснити поставку товару (гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар та чилера з повітряним охолодженням НТІ-6А) в строк до 29.04.20р. (відповідно до п. 4 специфікацій №№1, 2, 3 до договору поставки №00159 від 21.01.20р.), а фактично здійснило поставку цього гвинтового  компресора лише 13.05.20р. відповідно до видаткової накладної № ПС-00114 від 13.05.2020р. (т.1, а.с. 17). 
А поставку чилера з повітряним охолодженням було здійснено лише 01.06.20р. відповідно до видаткової накладної №ПС-00118 від 01.06.20р. (т.1, а.с.18).
Вказані обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021р. у справі №   904/1171/21, сторонами не заперечуються.
Однак, як вбачається з апеляційної скарги, ТОВ “Пневматик сервіс” заперечується вірність розрахунку пені, що присуджена до стягнення з останнього, в частині розрахунку днів прострочення поставки чилера за видатковою накладною № ПС-00118 від 01.06.20р. Також, апелянт вважає, що в даному випадку мають бути застосовані норми Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, у відповідності до яких розмір пені (1% від вартості товару) обумовлений в п. 9.2. договору за порушення термінів поставки товару, не може бути більшим подвійної облікової ставки НБУ.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з меж перегляду справи, встановлених вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України, в частині оскаржуваної позовної вимоги, судова колегія зазначає наступне. 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
В преамбулі Закону України “Про відповідальність за не своєчасне виконання грошових зобов`язань” зазначено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.
Враховуючи, що пеня, яка стягується з ТОВ “Пневматик Сервіс”, нарахована не за неналежне виконання грошового зобов`язання, а за порушення термінів поставки товару, судом першої інстанції вірно зазначено, що дія Закону України “Про відповідальність за не своєчасне виконання грошових зобов`язань” не розповсюджується на ці правовідносини сторін.
Окрім того, ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України надає право сторонам встановити у договорі розмір санкцій у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Так, в пункті 9.2. договору сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 1% від вартості товару. 
З огляду на те, що факт порушення ТОВ “Пневматик Сервіс” своїх зобов`язань зі своєчасної поставки продукції позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків поставки товару, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право ТОВ “Інпак” на нарахування штрафних санкцій (пені), як захід відповідальності постачальника за порушення строків виконання зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ “Пневматик Сервіс” пені заявлені ТОВ “Інпак” обґрунтовано та правомірно.
Разом з цим, судовою колегією встановлено, що наданий ТОВ “Інпак” розрахунок заявленої до стягнення суми пені за прострочення поставки чилера за видатковою накладною № ПС-00118 від 01.06.20р. є таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252, ст. 253, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України,   терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).
Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, проведений позивачем розрахунок пені не відповідає наведеним вимогам, розрахунок проведено з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції здійснив власний розрахунок пені за порушення строків виконання зобов`язання з поставки чилера за видатковою накладною № ПС-00118 від 01.06.20р. та визначив, що розмір пені за період прострочення поставки товару за вказаною накладною (без урахування дня, в який відбулась поставка обладнання) складає 39   774,78 грн. 
Отже, загальна сума пені, що підлягає стягненню з ТОВ “Пневматик сервіс” складає 75   576,36 грн., з яких 35   801,58 – пеня за порушення строків поставки гвинтового компресора KESHIDI KSD 75A/55 кВт - 10 бар та 39   774,78 – пеня за порушення строків поставки чілера з повітряним охолодженням НТІ-6А.
За таких обставин, рішення місцевого господарського суду в частині розрахунку суми пені, що підлягає стягненню з ТОВ “Пневматик сервіс”, підлягає зміненню.
Також, у своїй позовній заяві ТОВ “Інпак” просило стягнути з ТОВ “Пневматик сервіс” 63   358,90 грн. – збитків, завданих внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань з пуску і налагодження поставленого товару (обладнання) за договором поставки №00159 від 21.01.20р. В обґрунтування цих вимог ТОВ “Інпак” посилалося на п. 6.5. договору, у відповідності до якого остаточне приймання товару за якістю та комплектністю здійснюється після проведення монтажних робіт та перевірки роботи обладнання, а також на п. 8 Специфікацій № 1, № 2, яким передбачено, що до вартості товару входить виконання першого пуску; пуск і налагодження обладнання здійснюється засобами та за рахунок постачальника. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021р. у справі №   904/1171/21 встановлено, що на виконання визначених пунктом 8 Специфікацій №1 та №2 до договору поставки умов 03.06.20р. ТОВ “Пневматик сервіс” здійснив перший пуск з перевіркою роботи обладнання, про що свідчить складений та підписаний сторонами акт про здійснений перший пуск обладнання. (т.1, а.с.62).
В цьому акті про здійснення першого пуску обладнання зазначено, що 3 червня 2020р. був виконаний перший пуск обладнання, а також що усі заводські параметри обладнання перевірені, з інструкцією по експлуатації відповідальний персонал ознайомлений, претензій до роботи позивач не має. Враховуючи умови договору поставки, специфікацій №1, №2 до договору поставки, зміст акту про здійснений перший пуск обладнання від 03.06.20 р., цими доказами підтверджується виконання ТОВ “Пневматик сервіс” цих зобов`язань за договором поставки.
В своєму рішенні суд першої інстанції дійшов до висновку, що ТОВ “Інпак” не доведено причинно-наслідкового зв`язку між його витратами в сумі 63   358,90 грн. та обов`язками відповідача за договором поставки (оскільки такий обов`язок відповідача за первісним позовом, як виконання комплексу робіт з монтажу, підключення обладнання, монтування обслуговуючих обладнання магістралей і систем, підведення всіх необхідних комунікацій для роботи обладнання з використанням витратних матеріалів у кількості 17-ти найменувань на загальну суму 63   358,90 грн. умовами договору поставки не передбачено). У зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 63   358,90 грн. задоволенню не підлягають. 
Як вбачається з апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021р. у справі №   904/1171/21 в цій частині учасниками справи не оскаржується, відтак, враховуючи межі, встановлені ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія не вбачає підстав для перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині.
Стосовно зустрічних позовних вимог ТОВ “Пневматик сервіс” до ТОВ “Інпак” Господарським судом Дніпропетровської області у справі №   904/1171/21 встановлені наступні обставини.
В пункті 9.3. договору поставки №00159 від 21.01.20р. сторони погодили, що покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню за затримку виконання умов щодо оплати товару, відповідно до умов, визначених цим договором та відповідною специфікацією, у розмірі 1% від суми поставленого товару за кожний день прострочення (т.1, а.с.10).
Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі № 911/2407/20 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ “Інпак” на користь ТОВ “Пневматик Сервіс”: 72   794,32 грн. основного боргу; 548,94 грн. - 3% річних (період нарахувань : з 15.05.20р. до 14.08.20р.); 9   324,48 гри. - пені (період нарахувань: з 15.05.20р. до 14.08.20р.) та 124,02 грн. судового збору.
З матеріалів цієї справи вбачається, що рішення Господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі №911/2407/20 з боку ТОВ “Інпак” в частині основного боргу було виконано лише 24.03.21р. (що підтверджується відповідною банківською випискою, т.1. а.с.120). 
У зв`язку із несвоєчасним виконанням ТОВ “Інпак” своїх зобов`язань за договором поставки № 00159 від 21.01.20р. щодо своєчасної оплати заборгованості за поставлений товар (гвинтовий компресор вартістю 280   654,70 грн.) ТОВ “Пневматик Сервіс” нарахував (згідно наданого ним розрахунку та заяви про зменшення розміру позовних вимог, т.1, а.с.190) та просив стягнути з відповідача 8   550,59 грн. – пені (за період з 15.08.20р. по 15.11.20р.), застосовуючи  при нарахуванні подвійну облікову ставку НБУ; 1   319, 99 грн. – 3% річних (за період  з 15.08.20р. по 23.03.21р.) та 4   322,11 грн. - інфляційних  втрат (за період з 15.08.20р. по 23.03.21р.), нарахованих на суму не сплаченої основної заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі №911/2407/20 .
Місцевий господарський суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних, порушень не виявив, та, врахувавши, що на час винесення рішення у справі ТОВ “Інпак” доказів погашення пені, інфляційних втрат та 3% річних не надано, дійшов висновку, що загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з ТОВ “Інпак” на користь ТОВ “Пневматик Сервіс”, складає 14   192,69 грн.
Як вбачається з апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021р. у справі №   904/1171/21 в цій частині учасниками справи не оскаржується, відтак, враховуючи межі, встановлені ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія також не вбачає підстав для перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині.
Розглянувши заяви ТОВ “Інпак” та ТОВ “Пневматик Сервіс” про відшкодування сум судових витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Інпак” не надано суду належних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної заяви ТОВ “Інпак” відмовлено, що не оскаржується сторонами у справі.
Водночас, оцінивши заяву ТОВ “Пневматик Сервіс” та додані до неї докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати ТОВ “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, підлягають розподілу частково у сумі 5   000,00 грн, які належить стягнути з ТОВ “Інпак”, що серед іншого є предметом оскарження ТОВ “Пневматик Сервіс”.
Отже, апеляційний господарський суд має надати оцінку рішенню суду першої інстанції, в частині зменшення вимог ТОВ “Пневматик Сервіс” про відшкодування сум судових витрат на правничу допомогу, з приводу чого судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
З огляду на наведені норми Господарського процесуального кодексу України та практику Верховного Суду, колегія суддів апеляційного суду відхиляє твердження скаржника про те, що суд першої інстанції зменшив розмір витрат ТОВ “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ТОВ “Інпак”, з власної ініціативи за відсутності заперечень останнього.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України      сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам      статей 75 - 79 ГПК України.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Пневматик Сервіс” заявив до стягнення з ТОВ “Інпак” 42   000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. В обґрунтування вказаних вимог, ТОВ “Пневматик Сервіс” надало до суду першої інстанції такі документи: детальний опис робіт, наданих АБ “Костянтина Потапова “Легіс-Юніон”, договір про надання професійної правничої допомоги № 1603/21-ПД від 16.03.21р. (укладений між позивачем та  АБ “Костянтина Потапова “Легіс Юніон”, додаткову угоду № 1 від 26.05.21р. до вищезазначеного договору, акт здачі-прийняття професійної правничої допомоги від 16.07.21р., банківська виписка  від 16.07.21р. (т.2, а.с.5-14).
За результатами дослідження зазначених вище доказів, місцевим господарським судом встановлено, що заявлені ТОВ “Пневматик Сервіс” витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними з позовними вимогами як за первісним, так і за зустрічним позовами, та є явно завищеними, оскільки всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, були раніше встановлені рішенням господарського суду Київської області від 11.12.20р. у справі № 911/2407/20; справа має незначну складність; результат її вирішення не має вплинути на репутацію сторони; справа не викликала суспільного інтересу під час її розгляду.
Отже, оцінивши подані ТОВ “Пневматик Сервіс” докази на підтвердження понесених ним витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати ТОВ “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи та які належить стягнути з ТОВ “Інпак”, підлягають розподілу частково у сумі 5   000,00 грн.
Проаналізувавши висновки господарського суду першої інстанції в частині витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевим господарським судом було обґрунтовано та правомірно оцінено витрати ТОВ “Пневматик Сервіс” з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження фактичних витрат ТОВ “Пневматик Сервіс” на послуги адвоката, у зв`язку із чим, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що справедливим є стягнення з ТОВ “Інпак” витрат на правничу допомогу в сумі 5   000,00 грн. 
За таких обставин, судова колегія зазначає, що оскаржуване рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу, які мають бути стягненні на користь ТОВ “Пневматик Сервіс”, прийнято судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не впливають на них.
Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині вимог щодо скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог ТОВ “Інпак” про стягнення з ТОВ “Пневматик Сервіс” пені за договором поставки у розмірі 76   819,33 грн. та відмови у стягненні з ТОВ “Інпак” витрат ТОВ “Пневматик Сервіс” на професійну правничу допомогу у розмірі 42   000,00 грн. та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ “Інпак” про стягнення з ТОВ “Пневматик Сервіс” пені за договором поставки у розмірі 76   819,33 грн. та про стягнення з ТОВ “Інпак” на користь ТОВ “Пневматик Сервіс” 42   000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Висновки Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21, в цілому є вірними та обґрунтованими, проте в результаті помилки у розрахунку суми пені, що підлягає стягненню з ТОВ “Пневматик Сервіс”, оскаржуване рішення в цій частині та відповідно в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору підлягає зміненню.  
Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з результатів апеляційного перегляду справи судові витрати по сплаті ТОВ “Пневматик Сервіс” судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 54,50 грн. слід стягнути з ТОВ “Інпак”, а решту покласти на апелянта.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” на на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21 – задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021р. у справі №   904/1171/21 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
“1. Первісні позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м.   Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; код ЄДРПОУ 42422914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212): 75   576,36 грн. пені та 1   203,10 грн. – витрат на сплату судового збору.
3. В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на   ТОВ «Інпак».
4. Зустрічі позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с.   Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул.   Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд.37; код ЄДРПОУ 42422914): 8   550,59 грн. пені; 4   233,11 грн. інфляційних втрат; 1   319,99 грн. 3% річних та 2   270,00 грн. витрат на сплату судового збору; 5   000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
6. Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих на користь сторін, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; код ЄДРПОУ 42422914)   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) 55   405,77 грн. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.”
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інпак” (08130, с.   Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул.   Білоцерківська, буд. 3; код ЄДРПОУ 25268212) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пневматик Сервіс” (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; код ЄДРПОУ 42422914) 54,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                                                      А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                            В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                      В.О. Кузнецов