ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5611/21	
                                                                                Суддя І інстанції – Садовий І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому просила: 
- визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо неповернення безпідставно стягнутих коштів протиправною;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області повернути позивачу безпідставно стягнуті (отримані) кошти в сумі 18276,72 грн за вимогою про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 18.02.2019 №Ф-1353-55, яка визнана протиправною та скасована;
В обґрунтування позову посилається на те, що з позивача у примусовому порядку стягнуто 18276,72грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2019 №Ф-1353-55, 1827,67грн. виконавчого збору та 185,70грн. витрат на проведення виконавчих дій у сумі 20290,10грн. В той же час в судовому порядку вказана вимога була скасована. Позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення безпідставно отриманих коштів, проте отримала відмову.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позовні вимоги було задоволено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на 26.12.2019 відповідно до вимог чинного законодавства за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати ЄСВ у сумі 18   276,72 грн., яка була погашена позивачем задовго до скасування вимоги в судовому порядку.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2019 контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1353-55, якою позивача зобов`язано сплати недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн., яка обліковується станом на 31.01.2019.
В межах виконавчого провадження №60485443 на виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2019 №Ф-1353-55 з позивача в примусовому порядку стягнуто 18276,72грн. боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, 1826,67грн. виконавчого збору та 185,70 грн. витрат на проведення виконавчих дій, разом у сумі 20290,10грн.  
Вважаючи нарахований борг та виставлену вимогу протиправними, позивач звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати: вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску щодо позивача в сумі 18276,72 гривень від 18.02.2019 №Ф-1353-55, видану відповідачем; борг (недоїмку) з єдиного внеску в сумі 18276,72 гривень, як протиправні і такі, що не відповідають вимогам, що встановлені   Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої   наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449   та критеріям, що визначені у ч. 2   ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі №280/412/20 позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) в сумі 18276,72грн. від 18.02.2019 № №Ф-1353-55. Рішення набрало законної сили 23.12.2020. 
14.05.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення безпідставно стягнутих коштів у сумі 18276,72грн.
Листом 33250/6/08-01-24-11 від 02.06.2021 відповідачем із посиланням на п. 9-15  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відмовлено у задоволені заяви.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт безпідставного нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 18276,72грн. підтверджується рішенням Запорізького окружного адміністративного суді від 05.05.2020 по справі №280/412/20, яке набрало законної сили, а тому підстави для відмови у поверненні надміру сплачених сум єдиного внеску відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено      Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI      (далі - Закон № 2464-VI).
Відповідно до ч. 13 ст. 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статей 9 та 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розроблено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджений      наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6      (далі - Порядок № 6).
Порядок № 6 визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із      Законом      покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.
Відповідно до п. 3 Порядку № 6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.
Пунктами 4-7 Порядку № 6 встановлено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу.
Повернення коштів здійснюється у випадках:
1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;
2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;
3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;
4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.
Згідно п. 6 Порядку, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.
У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.
Відповідно до п. 7 Порядку № 6 у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719, підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.
У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.
Спростовуючи  доводи відповідача щодо підстав для відмови в поверненні безпідставно стягнутих  коштів в сумі 18276,72., які обґрунтовані положенням п. 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд першої інстанції вірно зазначив, що  положеннями п. 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», окрім іншого, визначено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:
а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;
б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.
У спірному випадку на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформована вимога про сплату боргу (недоїмки)    №Ф-1353-55 від 18.02.2019 про сплату боргу в 18276,72грн (а.с.7).
Відповідна заборгованість за податковою вимогою №Ф-1353-55 від 18.02.2019  була погашена шляхом примусового стягнення 02.12.2019.
В той же час рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі №280/412/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) в сумі 18276,72грн. від 18.02.2019 № №Ф-1353-55.Рішення набрало законної сили 23.12.2020 (а.с.17-19).
Тобто вищевказаним рішенням  встановлено протиправність нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 18276,72 грн.
При цьому, положення п. 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», як підстава для відмови у поверненні позивачу примусово стягнених з неї коштів в сумі 18276,72 грн., у даному випадку не може бути застосована до сплачених особою сум недоїмки, оскільки були безпідставно нараховані контролюючим органом, що зокрема підтверджено судовим рішенням.
Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 30 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова