ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6656/21 Справа № 216/4963/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 216/4963/18
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Зубакової В.П., 
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачка – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фустіченко Анна Вікторівна, на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року, яка постановлена  суддею  Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 березня 2021 року, -
       
       ВСТАНОВИВ:
       
Заочним рішенням Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задоволено. Усунуто позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном, шляхом виселення ОСОБА_2 з займаного житлового приміщення, а саме з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з відповідача 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами заочного рішення суду від 02 березня 2020 року у справі № 216/4963/18 залишено без руху та повідомлено сторону заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви та надано строк десять днів з дня отримання ним ухвали для їх усунення.
Зокрема, вказано, що, згідно вимог ст. 427 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено, що незважаючи на назву, фактично мотивувальну та резолютивну частини заяви заявником викладено, як заяву про перегляд та скасування заочного рішення суду, з клопотанням про поновлення строку на подання даної заяви в порядку ст. 284-285 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 285 ЦПК України: 1.Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. 2.У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів. 3.Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. 4.До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. 5.До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження. 6.До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору. 7.До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник. 8. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Заява представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення за формою та змістом не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено та не додано доказів на підтвердження своєї заяви,  заява не підписана заявником та/або представником,  до заяви не додано  її копій за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів, заявником не сплачено судовий збір про перегляд заочного рішення. Відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,00 грн.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами заочного рішення суду від 02 березня 2020 року у справі № 216/4963/18 визнано неподаною та такою, що підлягає поверненню заявнику.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фустіченко Анна Вікторівна, просить ухвалу суду скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що заяву про перегляд заочного рішення було направлено через Електронний суд, наполягає, що днем подачі заяви про перегляд заочного рішення є 26.01.2021 року, а не 27.06.2021 року
Оскільки, вказана заява подавалась в електронному вигляді, отже не потрібно збільшувати кількість екземплярів в електронному вигляді.
Щодо сплати судового збору, то вказаний недолік не мали змогу усунути, оскільки не отримували копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, як вбачається з матеріалів справи, вказана ухвала направлялась на адресу відповідачки, проте на адресу представника не направлялась взагалі. Наполягає на тому, що не відомо з яких підстав поштове відділення 50002 зазначило про відмову відповідачки в отриманні листа, оскільки вона поштовим відділенням не повідомлялась про надходження листа.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Фустіченко А.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурлаченко С.Ю., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи заяву представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Фустіченко Анни Вікторівни про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами заочного рішення суду від 02 березня 2020 року у справі № 216/4963/18, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали від 01 лютого 2021 року відповідачкою не виконані. Зазначаючи, що ухвалу суду було направлено особисто відповідачці, на адресу зазначеною у заяві про перегляд заочного рішення суду, але ухвала не була отримана, та 04.03.2021 року повернута на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відмовився». Сама відповідачка або її представник за весь час знаходження матеріалів заяви в суді, жодного разу не поцікавилися станом справи. 
Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до ст. 285 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено:  найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору. До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник. 8.До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановивши, що заява представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Фустіченко Анни Вікторівни про перегляд заочного рішення за формою та змістом не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, постановив ухвалу про залишення заяви представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Фустіченко Анни Вікторівни без руху та повідомив сторону заявника про необхідність виправити, зазначені в ухвалі недоліки, надавши строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху (а.с.73-74).
Заяву про перегляд заочного рішення було направлено адвокатом Фустіченко А.В. через Електронний суд, днем подачі заяви про перегляд заочного рішення є 26.01.2021 року, зареєстрована судом першої інстанції 27.06.2021 року ( а.с. 60-71).
01 лютого 2021 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області направлено відповідачці ОСОБА_2 копію ухвали про залишення заяви без руху (а.с. 75), яка повернулась до суду з відміткою поштового відділення «адресат відмовився» (а.с. 76,77).
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року заяву представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Фустіченко Анни Вікторівни про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами заочного рішення суду від 02 березня 2020 року у справі № 216/4963/18 визнано неподаною та такою, що підлягає поверненню заявнику.
Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною першою статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Згідно з положеннями статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін мають бути підтверджені, зокрема, нотаріально посвідченою довіреністю фізичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фустіченко А.В з використання системи «Електроний суд» звернулась до суду першої інстанції з заяву про перегляд заочного рішення. 
Матеріали справи не містять письмових доказів надсилання судом першої інстанції представнику відповідачки ОСОБА_2 – адвокату Фустіченко А.В. копії ухвали про залишення заяви без руху від 01 лютого 2021 року. 
Більш того, суд першої інстанції, отримавши дані щодо невручення копії ухвали від 01 лютого 2021 року відповідачки, оскільки судове рекомендоване поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відмовився», не скерував копію ухвали представнику відповідачки, яка підписала заяву про перегляд заочного рішення та мала повноваження на представництво відповідачки у суді першої інстанції. 
Таким чином, суд першої інстанції, зазначивши про не отримання відповідачкою ухвали про залишення заяви без руху, помилково дійшов висновку про те, що сама відповідачка або її представник за весь час знаходження матеріалів заяви в суді, жодного разу не поцікавилися станом справи.
Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року).
За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто заяву відповідачці.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
Так, у справі «Делкорт проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Беллет проти Франції» ЄПСЛ вказав, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перез деРада Каванілес проти Іспанії» та від 12 листопада 2002 року у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.
Окрім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року в справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
            Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право відповідачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фустіченко Анна Вікторівна, - задовольнити.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2021 рокускасувати та направити матеріали за заявою представника ОСОБА_2 – адвокат Фустіченко Анни Вікторівни про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами заочного рішення суду від 02 березня 2020 року у справі № 216/4963/18 до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року 

Головуючий: 

Судді: