П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3077/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Михайлов О.О. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

04 жовтня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Залімського І. Г.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  01 червня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про   визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.12.2020 №221650001497 щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності 3 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
-зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити з 22.07.2020 пенсію по інвалідності 3 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи в КСП "Дружба" с. Водички з 01 травня 1991 року по січень 1993 року, квітень 1993 року, червень-вересень 1993 року, листопад 1993 року по 10 липня 1995 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.12.2020 №221650001497 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;
-зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.05.1991 по 10.07.1995 в КСП "Дружба" с. Водички  до страхового стажу  та призначити йому пенсію по інвалідності з 26.11.2020.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до  невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції проігноровано, що згідно архівної довідки №733 від 29.10.2020 підтверджується нарахування заробітної плати лише за лютий, березень, травень та жовтень 1993 року. Вказані періоди зараховані відповідачем до трудового стажу позивача. 
При цьому, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зарахувавши до стажу роботи період 01.05.1991 по 10.07.1995, тоді як ОСОБА_1 просив зарахувати до страхового стажу лише періоди роботи в КСП "Дружба" с. Водички з 01 травня 1991 року по січень 1993 року, квітень 1993 року, червень-вересень 1993 року, листопад 1993 року по 10 липня 1995 року.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22.07.2020 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК від 22.07.2020.
26.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою  про призначення  пенсії по інвалідності.
За результатами розгляду заяви відповідачем винесено рішення від 01.12.2020 №221650001497 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 13 років. Зазначено, що тривалість страхового стажу позивача становить 8 років 1 місяць 12 днів.
Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом  від 02.02.2021 №2200-0304-8/5983, в якому зокрема зазначено, що до страхового стажу останнього   не враховано період роботи  в КСП "Дружба" с. Водички з 01.05.1991 по січень 1993 року, квітень 1993 року, з червня по вересень 1993 року, з листопада 1993 року по 10 липня 1995 року, у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці підстав внесення записів про прийняття та звільнення з роботи (документ, його дата і номер).
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи  рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції, виходив із того, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.  
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  від 9 липня 2003 року N 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до  статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частини першої  статті 30 Закону  України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого  статтею 32 цього Закону.
У свою чергу,  статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.
Ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" унормовано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
За змістом Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2,  призначають  (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, територіальні органи Пенсійного фонду України.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Крім того, Інструкцією від 20.07.74 N 162 та Інструкцією від 29 липня 1993 року № 58, про порядок ведення трудових книжок працівників, що діяли на період спірних періодів роботи позивача  унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника- прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. 
При цьому, згідно вимог   Інструкцій у графi 4 трудової книжки зазначається пiдстава для внесення запису до трудової книжки-наказ (розпорядження) керiвника пiдприємства, дата його видачi i номер.
При дослідженні  записів  трудової  Серія НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_1 , колегією суддів з`ясовано, що останній у період з 01 травня 1991 року по 10 липня 1995 року працював в КСП "Дружба" с. Водички по договору на оренді машини (запис №12). 
Проте, у графi 4 трудової книжки відсутня пiдстава  внесення до трудової книжки запису № 12.
Вказана обставина і слугувала підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи позивача. 
В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. 
При цьому, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд  дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи,  організації.
Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи,  яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак  недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові  від 06.02.2018 у справі                  №  677/277/17.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок), відповідно до п.3 якого за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
За  відсутності документів  про  наявний  стаж  роботи  і неможливості одержання  їх       внаслідок  ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших  причин,  ніж ті,  що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не  менше   двох свідків, які  б  знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі,  організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час,  стосовно якого вони  підтверджують  роботу заявника (п.18 Порядку).
Позивачем на підтвердження тієї обставини, що в спірні періоди роботи, останній працював у КСП "Дружба" с. Водички надано архівну довідку від 19.10.2020 № 04-06/2020/273, відповідно до якої на засіданні правління колгоспу ім.КПРС с.Водички від 30.05.1991 слухали заяву ОСОБА_1 (так у документі) про прийом його в члени колгоспу із наданням роботи щофером 2-го класу. 
Також, у матеріалах справи знаходиться Акт опитування свідків щодо підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 від 02.11.2020, за змістом якого начальником Хмельницького відділу обслуговування громадян №1 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області опитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили що ОСОБА_1 в період 01.05.1991 по 10.07.1995 працював в колгоспі "Дружба" с. Водички.
Поряд з цим, як вбачається із листа відповідача, яким позивача проінформовано провідмову в призначенні пенсії  та про причини відмови в зарахуванні пільгового стажу, відсутні відомості про те, чому Управлінням не взято до уваги архівну довідку від 19.10.2020 № 04-06/2020/27 та Акт опитування свідків щодо підтвердження трудового стажу. 
Відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1                                     орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що  за приписами  п.3 ст. 44 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для  оформлення  пенсії,  а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість  їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню,  умови  їх  праці  та  інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
П. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України  надається  допомога  щодо  одержання  відсутніх  у особи документів  для  призначення  пенсії.
Отже, відповідач у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей  про роботу, наділений правом  перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією не надав останньому допомоги в одержанні відсутніх у нього документів, що відповідно вищевказаних правових норм являється ще й обов`язком відповідача.
Як свідчать матеріали справи відповідач не надав суду  належних доказів, які б свідчили про те, що позивач не має права на зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, оскільки відсутність відповідних відомостей  в трудовій книжці останнього, ще не є підставою вважати, що  в ці періоди він не працював  у КСП "Дружба" с. Водички.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не з`ясував того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов`язком, чим позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення.
Разом з тим, колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії, посилаючись  на записи в трудовій книжці, а також відомості архівної довідки про заробітну плату, оскільки  останні були взяті до уваги відповідачем і останнім зараховано до стажу його роботи місяці, за які відображена заробітна плата, а тому, на думку колегії суддів, порушене право позивача слід захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ Хмельницької області розглянути  заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах повторно, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315  КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317   КАС України    підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати в частині  зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.05.1991 по 10.07.1995 в КСП "Дружба" с. Водички       до страхового стажу      та призначити йому пенсію по інвалідності з 26.11.2020.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії  відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Смілянець Е. С.