УХВАЛА                                             
                                                                                                    
19 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 544/1615/19
провадження № 61-18580св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Пирятинська міська рада Полтавської області, ОСОБА_2 , 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , підписану адвокатом Ковтуном Миколою Васильовичем, на постанову Полтавського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року в складі колегії суддів Ординської Т. В., Дорош А. І., Триголова В. М.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 та просив установити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 липня          2020 року позов ОСОБА_1 задоволено; установлено, що ОСОБА_1 ,        ІНФОРМАЦІЯ_1 , є племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначено ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті його рідного дядька ОСОБА_3 , та рахувати строк з дня набрання рішенням суду законної сили.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 ; вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі.
 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
 
В ухвалі Верховного Суду від 01 березня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       І. О. Дундар
 
                                                                                                                          М. М. Русинчук