ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 р.	Справа № 520/15241/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7            на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 19.08.21 року по справі № 520/15241/21
          за позовом              ОСОБА_1 ,              ОСОБА_2 ,              ОСОБА_3 ,              ОСОБА_4 ,              ОСОБА_5 ,              ОСОБА_6 , ОСОБА_7  
          до             Мереф`янської міської ради      треті особи              Харківський Національний університет імені В.Н. Каразіна 
          про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Мереф`янської міської ради, у якому просять суд: визнати протиправним та скасувати рішення XIII сесії Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області VIII скликання від 9 липня 2021 року № 520/21 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельних ділянок та надання згоди на укладання договору земельного сервітуту для розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів ПрАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК».
Ухвалою суду від 13.08.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Через канцелярію суду 17 серпня 2021 року позивачами до Харківського окружного адміністративного суду подана заява про забезпечення позову, в якій заявники просять суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 шляхом заборони будь-яким особам вчинення дій на земельних ділянках комунальної форми власності із земель запасу з кадастровими №№ 6325158800:02:003:0009,6325158800:02:001:0017, спрямованих на зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) землі, будівництво будівель або споруд, розміщення інших об`єктів, що пов`язане із порушенням поверхневого шару вказаних земельних ділянок, до вирішення справи по суті.
В обґрунтування заяви позивачами вказано, що забезпечення позову в даному випадку є необхідним для недопущення порушення прав позивачів, оскільки існує реальна загроза унеможливлення виконання судового рішення, в разі задоволення позову, що призведе до порушення прав позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду. Заявники у поданій заяві посилаються на те, що своїм Рішенням №520/21 Мереф`янська міська рада фактично надала дозвіл на будівництво дороги та прокладення тимчасових трубопроводів з метою ведення господарської діяльності на тій території, яка відповідно до статті 11 Закону України «Про Червону книгу України», в силу перебування (зростання) на ній рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, підлягає оголошенню її об`єктом природно-заповідного фонду України. Заявники стверджують, що вже на сьогодні зафіксовані випадки початку робіт, що можуть свідчити про намір реалізації вказаних договорів. Наведені обставини, на погляд заявників, вказують на існування об`єктивної необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021р. у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Мереф`янської міської ради; третя особа: Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна про визнання протиправним та скасування рішення  відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій зазначають, що підставою для необхідності вжиття таких заходів стало те, що існують зафіксовані випадки початку робіт, що можуть свідчити про намір реалізації вказаних договорів сервітутів. Вказують, що  позивачами до суду першої інстанції надавалася копія ухвали Харківського районного суду Харківської області від 5 серпня 2021 року у справі №635/5570/21.  За результатами розгляду цієї скарги, слідчий суддя зобов`язав відповідальну особу відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області організувати внесення у встановленому законом порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, що зареєстрована в ЖЄО за №8131 від 14.07.2021. Зазначає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивачів виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті можуть бути вчинені дії, що поставлять під загрозу виконання майбутнього судового рішення. Посилається на рішення Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20, від 2 жовтня 2019 року № 826/9432/17, від 21 жовтня 2019 р. у справі № 826/3820/18. Вказує, що суддя першої інстанції поверхнево та формально розглянувши наше клопотання та відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову в оскаржуваній ухвалі зазначила, що «заявником не додано доказів того, що захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, у разі постановления на його користь судового рішення». При цьому, суддею не взято до уваги, що в адміністративному позові позивачі як на підставу подання вказаного позову зазначали, що відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Посилаються на рішення Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року у справі № 1-10/2004.  Зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недоведеність того, що захист прав позивачів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки початок робіт із прокладання тимчасової дороги та облаштування тимчасового проїзду, розміщення тимчасових трубопроводів неминуче потягне за собою зміни в екосистемі на тих ділянках, де вони будуть проводитися. А оскільки є науково встановлена наявність об`єктів Червоної книги України на цих ділянках, то наприклад, такі шкідливі впливи як шум, вібрація, сміття, цементонажні розчини, зняття верхнього шару землі тощо неминуче призведуть до негативного впливу та навіть (не виключено) і загибелі деяких особливо цінних видів тваринного і рослинного світу. Відновити втрачене буде фізично не можливо, враховуючи також те, що зафіксовані рідкісні види і так знаходяться на межі вимирання.   Керуючись ст.ст. 154, 294 КАСУ, просять  скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року № 520/15241/21, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчинення дій на земельних ділянках комунальної форми власності із земель запасу з кадастровими №№ 6325158800:02:003:0009,?6325158800:02:001:0017, спрямованих на зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) землі, будівництво будівель або споруд, розміщення інших об`єктів, що пов`язане із порушенням поверхневого шару вказаних земельних ділянок, до вирішення справи по суті.
Від Мереф`янської міської ради, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що  заперечує проти задоволення апеляційної та вважає, що судом першої інстанції було ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та на підставі правильно і всебічно з`ясованих обставин справи.  Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі 520/1541/21 залишити без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі 520/1541/21 залишити без змін.
Також просить апеляційний розгляд справи на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі 520/1541/21 здійснювати без участі представника Мереф`янської міської ради.
Від Харківський Національний університет імені В.Н. Каразіна, до суду надійшла про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
Від третьої особи по справі, ПрАТ "Укргазвидобуток", до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021р. залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7    до Мереф`янської міської ради,   третя особа: Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна    про визнання протиправним та скасування рішення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне Акціонерне Товариство "Укргазвидобуток". Зазначає, що вимога позивачів щодо заборони будь-яким особам, зокрема, ПрАТ "Укргазвидобуток" здійснювати заходи з зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) землі, будівництво будівель або споруд, розміщення інших об`єктів, що пов`язане із порушенням поверхневого шару вказаних земельних ділянок виходять за межі предмету спору.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.  
Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 повідомлялась на адреси визначені в апеляційній скарзі, поштові відправлення повернулися з відмітками пошти : " адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Тобто відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України позивачі вважаються повідомленими належним чином.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі.
Представник третьої особи ПрАТ "Укргазвидобуток" в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відповідач Мереф`янська міська рада та третя особа Харківський Національний університет імені В.Н. Каразіна в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходи в того, що заявником не надано доказів того, що захист прав позивачів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, у разі постановлення на його користь судового рішення. 
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини третьої статті 151 КАС України).
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Як встановлено за матеріалами справи, позовні вимоги стосуються визнання протиправним та скасування рішення XIII сесії Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області VIII скликання від 9 липня 2021 року № 520/21 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельних ділянок та надання згоди на укладання договору земельного сервітуту для розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів ПрАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК».
В заяві про забезпечення позову,  позивачі просять суд заявники просять суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 шляхом заборони будь-яким особам вчинення дій на земельних ділянках комунальної форми власності із земель запасу з кадастровими №№ 6325158800:02:003:0009,6325158800:02:001:0017, спрямованих на зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) землі, будівництво будівель або споруд, розміщення інших об`єктів, що пов`язане із порушенням поверхневого шару вказаних земельних ділянок, до вирішення справи по суті.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до положень ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається у випадках якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
В даному випадку спосіб забезпечення позову, заявлений позивачем, не відповідає предмету спору та виходить за його межі.
Фактично позивачі, в заяві про забезпечення позову, просять заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору (п.4 ч. 1 ст. 151 КАС України), але в даному випадку предметом позову є рішення XIII сесії Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області VIII скликання від 9 липня 2021 року № 520/21 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельних ділянок та надання згоди на укладання договору земельного сервітуту для розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів ПрАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК».
Здійснення ПрАТ "Укргазвидобуток"  заходів з  підготовки  до розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів (заборона відповідної діяльності) не є предметом позову.
При цьому, колегія суддів зазначає, що договори про встановлення строкового платного земельного сервітуту для розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів не є  предметом позову.
З урахуванням наведеного застосування заявленого позивачем засобу забезпечення позову в межах даної справи є необґрунтованим.
Враховуючи вищенаведене, те що в даному випадку спосіб забезпечення позову, заявлений позивачами, не відповідає предмету спору та виходить за його межі, всі інші доводи учасників справи не впливають на вирішення питання по суті.
Також колегія суддів зазначає, що заявниками не доведено очевидних ознак протиправності рішень та дій відповідача, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, як зазначено вище в даному випадку спосіб забезпечення позову, заявлений позивачем, не відповідає предмету спору та виходить за його межі
Щодо посилань позивачів на те, що початок робіт із прокладання тимчасової дороги та облаштування тимчасового проїзду, розміщення тимчасових трубопроводів неминуче потягне за собою зміни в екосистемі на тих ділянках, де вони будуть проводитися, а оскільки є науково встановлена наявність об`єктів Червоної книги України на цих ділянках, то наприклад, такі шкідливі впливи як шум, вібрація, сміття, цементонажні розчини, зняття верхнього шару землі тощо неминуче призведуть до негативного впливу та навіть (не виключено) і загибелі деяких особливо цінних видів тваринного і рослинного світу, колегія суддів зазначає наступне.
Дані посилання позивачів, на думку колегії суддів виходять за межі даного спору. 
Дані доводи стосуються процесу дотримання (виконання) рішення XIII сесії Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області VIII скликання від 9 липня 2021 року № 520/21 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельних ділянок та надання згоди на укладання договору земельного сервітуту для розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів ПрАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК» та інших законодавчих актів щодо безпосереднього користування певною земельною ділянкою, а не його змісту, що виходить за межі предмету позову.
Колегія суддів зазначає, що можливе порушення законодавства під час здійснення робіт по підготовці до розміщення тимчасового проїзду та прокладання тимчасових трубопроводів не є предметом даного позову.
Щодо посилань позивачів в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.08.2021р. у справі № 635/5570/21 зобов`язано відповідальну особу відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області організувати внесення у встановленому законом порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, що зареєстрована в ЖЄО за №8131 від 14.07.2021, колегія суддів зазначає наступне.
Дані посилання позивачів не впливають на вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки незаконна діяльність будь яких осіб щодо видачі дозвільних документів не є предметом розгляду даного спору та ці питання знаходяться поза межами спору.
Заява позивачів про забезпечення позову  стосується виключно незаконного на думку позивачів використання земельної ділянки. 
В разі забезпечення позову з підстав, зокрема, передбачених пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України необхідно враховувати, що, по-перше: виходячи з конструкції зазначеної правової норми процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.
Таке тлумачення зазначеної пункту 2 частини другої статті 150 КАС України зроблено в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 640/9167/19.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 13.03.2020 р. у справі № 1740/2484/18,.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що  Харківський окружний адміністративний суд в оскаржуваній ухвалі дійшов правомірного висновку про відсутність очевидних ознак протиправності рішень та дій відповідача, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Щодо посилання скаржника на положення Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля, а також на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях, то колегія суддів їх враховує та зауважує, що висновки суду апеляційної інстанції, викладені в цьому рішенні (постанові) суду не суперечать їм.
При розгляді апеляційної скарги та перегляді заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи та обраний позивачем спосіб забезпечення позову не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.150, 151 КАС України.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову, не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі № 520/15241/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  08.11.2021 року