Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/286/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І. 
Категорія - 154  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер не встановлено, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
за участю: 
захисника – Пантелеєва О.М.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2021 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 07.07.2021 року, близько 21-00 год., на перехресті вулиць Севастопольської та Осипенка у м. Кропивницькому вигулював собаку породи «середньоазійська вівчарка» без намордника, в результаті чого вказаний собака вкусив неповнолітню ОСОБА_2 за ногу, чим вчиненив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.
В обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи відносно нього було проведено без його участі та участі його захисника. В порушення вимог ст. 285 КУпАП копія постанови йому видана не була, на адресу його проживання, також не направлялась. Копію постанови суду він отримав 02.08.2021 від секретаря судового засідання. Тому строк подачі апеляційної скарги в десять днів з моменту винесення постанови, він пропустив з поважних причин. Зазначає, що докази на підтвердження вказаних обставин наявні в матеріалах справи.
За наслідком розгляду апеляційної скарги апелянт просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії судді при винесенні постанови були протиправними та такими, що грубо порушили його права.
Вважає, що адміністративне стягнення, визначене постановою суду по справі № 404/5272/21 від 29.07.2021 року не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. Судом цього зроблено не було.
Також, апелянт вважає, що захід адміністративного стягнення також обраний із порушенням вимог закону. Суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді накладення стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, апелянт вважає, що суд не взяв до уваги, що працівник поліції не ознайомив його з правами та обов`язкам відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Суд також при розгляді адміністративного матеріалу, не виконав вимоги зазначені в ст. 280 КУпАП, та порушив права, викладені в ст. 268 КУпАП. Не викликав в суд його, як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідків, які зазначені в адміністративних матеріалах. В своїй постанові суд виклав неправдиві докази, про належне його повідомлення про час та дату слухання справи.
Також, апелянт вважає, що судом при розгляді адміністративного матеріалу були порушені вимоги наступних статей КУпАП:
Не виконані вимоги ст. 245, яка вказує, що з`ясування обставин справи при її розгляді повинно бути всебічне, повне і об`єктивне, а вирішення справи повинно відбуватися в точній відповідності з законом.
За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.Судом дана вимога виконана не була.
Ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Виходячи з наведеного апелянт вважає, що суддя при розгляді адміністративного матеріалу застосував спрощений підхід, ігнорував його права.
Прийняття суддею суду першої інстанції необгрунтованого та невмотивованого рішення, на думку апелянта також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином мотивованого судового рішення («право на вмотивованість судового рішення») є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
З матеріалів справи убачається, що оскаржувана постанова відносно ОСОБА_1 винесена Кіровським районним судом м. Кіровограда 29 липня 2021 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. З матеріалів вбачається, що апеляційну скарга подана 06 серпня 2021.
Таким чином, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в десятиденний строк з моменту винесення постанови, а тому строк на апеляційне оскарження особою пропущений не був. Отже, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги є передчасним, оскільки строк на подання апеляційної скарги пропущений не був.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя районного суду дотримався в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.
Винуватість ОСОБА_1 доводиться такими доказами: проколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №216010 від 07 липня 2021 року (а.с.1), яким інкриміновано, що 07 липня 2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, у м. Кропивницькому на перехресті вул. Севастопольської та вул. Осипенка ОСОБА_1 вигулював собаку потенційно небезпечної породи «Середньоазійська вівчарка» без намордника, внаслідок чого собака вкусив громадянку ОСОБА_2 за ногу, заподіявши шкоди її здоров`ю; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які він надав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, в яких він пояснив, що собака вийшла з двору самостійно; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці вигулював собаку породи «середньоазійська вівчарка» без намордника, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_2 ; довідкою від 08.07.2021, виданою Консультативною поліклінікою КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», відповідно до якої під час огляду ОСОБА_2 в останньої виявлено сліди укусів у вигляді саден в ділянці лівої сідниці; відеозаписом події, який долучений працівниками поліції до матеріалів справи. 
При цьому, ОСОБА_1 та його захисник, будь яких інших доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не надали. Зокрема, в ході апеляційного розгляду доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст. 154 КУпАП, апелянт та його захисник суду не наводили.
Враховуючи доводи, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, що до відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. За ст. 22 вказаного Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. 
Згідно з рішенням Кіровоградської міської ради від 19 серпня 2010 року № 3674 затверджено «Правила утримання домашніх тварин у місті Кіровограді» (далі – Правила), п. 2.3 встановлено, що власники домашніх тварин зобов`язані виконувати вимоги цих Правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних, юридичних осіб та їх філій і не створювати загрози безпеці людей та тварин.
Згідно п. 2.5 Правил, власники домашніх тварин зобов`язані: не залишати її без догляду, їжі і води; не допускати можливості безконтрольного виходу тварини поза межі місця її утримання; під час вигулу, супроводу собаки одягнути намордник та тримати її на короткому повідку; у разі неможливості подальшого тримання тварини передати її у власність іншій особі; дотримуватись інших вимог, які встановлені чинним законодавством.
За порушення вказаних вимог настає відповідальність за ст. 154 КУпАП.
Відповідно до об`єктивної сторони за ч. 2 ст. 154 КУпАП відповідальність за вказане порушення настає у разі: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порушення наведених вище вимог, допустив вигулювання собаки без повідка та намордника, внаслідок чого собака вкусив громадянку ОСОБА_2 , чим заподіяно шкоду її здоров`ю, що підтверджується медичними документами.
Доводи апеллянта та його захисника, що суд не встановив ступінь такої шкоди здоров`ю, суд апеляційної інстанції відхиляє повністю, оскільки об`єктивна сторона ч. 2 ст. 154 КУпАП не передбачає обов`язкового встановлення характеру, ступеню тяжкості, тривалості лікування таких тілесних ушкоджень. Сам факт того, що твариною було заподіяно шкоду здоров`я іншій особі є достатнім для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 154 КУпАП.
Також, апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не ознайомили його з правами та обов`язкам відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП є безпідстаними, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом наявним у матеріалах справи. Окрім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були реалізовані ОСОБА_1 , зокрема останній надав письмові пояснення по справі під час складання матеріалів.
Всупереч доводів ОСОБА_1 , порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого районним судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.
Зокрема, своє право на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 реалізував в процесі апеляційного розгляду особисто, а також через свого захисника, які мали можливість давати пояснення, подавати докази, тому не вбачається порушення права на його захист при розгляді цієї справи.
В процесі апеляційного розгляду повністю забезпечені та відновлені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268КУпАП. За таких обставин розгляд районним судом справи у відсутності ОСОБА_1 не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що районний суд в силу вимог КУпАП правильно встановив, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко