ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2021 р.           Справа№ 925/615/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Зубець  Л.П. 
 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради
на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021
у справі № 925/615/21 (суддя: Кучеренко О.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс»
до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради
про стягнення 69 126,34 грн,
без повідомлення (виклику) учасників справи
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» (далі за текстом ТОВ «Каштан-Плюс», позивач звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі за текстом ДОГП Черкаської міської ради, відповідач) про стягнення 69126,34 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленої продукції.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі 
№ 925/615/21 позов задоволено повністю.
Стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу (невиконаного грошового зобов`язання) 69126,34 грн, 2270,00 грн судового збору та 15000,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд з огляду на підтвердження доказами виконання позивачем зобов`язань за договором поставки товару №22 від 21.07.2020 та додатковими угодами до нього, а також відсутності доказів повної оплати відповідачем вартості поставлених товарів на суму 69 126,34 грн, керуючись ст. ст. 193, 265 Господарського кодексу України, ст. ст.    525, 526, 669, 671, 691, 692 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості. Враховуючи умови укладеного між сторонами договору, практику Європейського суду з прав людини, положення чинного законодавства, яке регулює правовідносини між сторонами, а також правові позиції Верховного Суду у подібних правовідносин, відхилив доводи відповідача щодо відсутності обов`язку оплатити за поставлений товар через відсутність бюджетного фінансування відповідача.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з      апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі № 925/615/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішенні прийнято на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що зобов`язання за договором не були виконані не з вини відповідача, а у зв`язку з діями ДКСУ у м. Черкаси та Черкаській області; суд не врахував суттєвих обставин, а саме що відповідач є органом місцевого самоврядування та має у своїй діяльності керуватися нормами бюджетного законодавства, а тому, оскільки додаткова угода № 6 до договору поставки була повернута без реєстрації ДКСУ у м. Черкаси та Черкаській області, підстав для оплати заборгованості відповідач не вбачає. Стягнення розміру витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн на переконання апелянта є необґрунтованим і не підтверджується доказами.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021, апеляційну скаргу у справі № 925/615/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., 
Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі № 925/615/21 та призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мартюк А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий),  Зубець Л.П., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 справу № 925/615/21 за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.
Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 18.08.2021 позивач, його представник та відповідач отримали 30.08.2021.
Позивач скористався своїм правом, передбаченим ч.1   ст. 263 ГПК України, подав 03.10.2021 до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість апеляційної скарги, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Отже в силу приписів   ст. 242 ГПК України   учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі № 925/615/21 в апеляційному порядку.
За змістом ч. 3   ст. 270 ГПК України   розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього   Кодексу.
Частиною 10   статті 270 ГПК України   унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки сторонами клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши відзив на апеляційну скаргу та представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2020 між позивачем (згідно умов договору - постачальник) та відповідачем (згідно умов договору - замовник) укладено договір поставки товару №22 від 21.07.2020 (надалі   за текстом Договір). 
Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язався поставити, а замовник в порядку і на умовах, визначених договором, взяв на себе зобов`язання прийняти й оплатити постачальнику хлібопродукти, свіжовипечені хлібобулочні та кондитерські вироби (надалі-товар) за асортиментом та цінами, визначеними у Специфікації товару, що додається до договору і являється його невід`ємною частиною.
Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника (п.1.2 Договору).
Згідно з п. 4.1 Договору, остаточний розрахунок за товар замовник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 договору.
У пункті 5.2 Договору Сторони визначили, що датою поставки товару є дата підписання замовником накладної (накладних) у місці поставки,  вказаному у пункті 5.1 Договору.
Пунктом 5.4 Договору визначено, що приймання-здача товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів (накладних), по якості   документів, які засвідчують якість товару. 
Передавання товару постачальником здійснюється уповноваженому представнику замовника, за умови надання останнім належним чином оформленої довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (пункт 5.5 Договору)
Згідно умов п. 6.1.1 Договору замовник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплатити постачальнику за поставлений товар.
Згідно з пунктом 10.1 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, вступає в дію з моменту закінчення дії договору №08 від 13.03.2019 року.
В матеріалах справи наявні видаткові накладні за період з 01.02.2021 до 08.02.2021 на загальну суму 69126,34 грн з ПДВ, які було досліджено судом першої інстанції та які свідчать про здійснення поставки позивачем відповідачу передбаченого Договором асортименту хлібопродуктів. 
Зазначені накладні, як вбачається з їх змісту, містять відповідні відмітки про отримання замовником поставленого товару, підписи представників відповідача та печатки сторін Договору. Належність їх оформлення, якість, кількість та строки поставки товару сторонами у суді першої інстанції не заперечувалися.
Звертаючись з позовом до суду, ТОВ ««Каштан-Плюс» посилається на неналежне виконання умов укладеного між сторонами Договору з боку відповідача, у зв`язку з відмовою від свого зобов`язання сплатити вартість поставленого товару на суму 69126,34 грн в обумовлені Договором строки. 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Так, судом першої інстанції було правильно визначено правову природу правовідносин між сторонами договору, які визначаються як відносини з поставки товарів. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).
Згідно з приписами ч.ч. 1-3 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
В розумінні ст. 265 ГК України, договір поставки, - це договір, за яким одна сторона   постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні   покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтями 669, 671, 691 ЦК України унормовано, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Виконання умов договору, укладеного між сторонами, з боку позивача як постачальника, повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, не заперечується і не спростовано відповідачем по справі. При цьому, відповідач прийняв товар вартістю на загальну суму 69126,34 грн. без жодних зауважень та застережень щодо вартості товару, строків, кількості, якості та його асортименту. В матеріалах справи відсутні докази існування у відповідача будь яких претензій щодо невиконання позивачем умов договору поставки.
Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.
Відтак, висновок суду першої інстанції щодо належного виконання позивачем як постачальником своїх зобов`язань за Договором повністю узгоджується з обставинами справи та є обґрунтованим.
На умовах пунктів 1.1, 4.1, 6.1.1 Договору, замовник (відповідач) взяв на себе зобов`язання оплатити поставлений товар. Зокрема, за умовами Договору, остаточний розрахунок за товар замовник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів з моменту поставки товару. 
Згідно з приписами ч.ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Отже, належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором щодо поставки товару кореспондується з обов`язком відповідача, як замовника, прийняти та оплатити його на визначених Договором умовах.
У відповідності до умов Договору, кінцевий договірний термін оплати товару, який було поставлено позивачем, сплинув 22.02.2021. Однак станом на день подання позову та моменту розгляду цієї справи судами першої і апеляційної інстанцій, відповідач не надав будь яких доказів оплати заборгованості за поставлений товар у сумі 69 126,34 грн.
За таких обставин, право позивача на отримання обумовленої умовами Договору оплати було порушене відповідачем через невиконання останнім своїх зобов`язань, а тому таке право підлягає захисту у судовому порядку, як це визначено у спосіб, встановлений ст. 16 ЦК України.
Таким чином, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про наявність заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 69126,34 грн є правильним, заборгованість доведена належними, достатніми та допустимими доказами, позовні вимоги відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені місцевим господарським судом.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву фактично є аналогічними тим, що були зазначені ним в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки правильності висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Крім того, питання відсутності бюджетних коштів (фінансування, асигнування) у органу влади та органу місцевого самоврядування, неодноразово були предметом розгляду Верховного Суду та Європейського суду з прав людини. За висновками судів, така обставина як відсутність бюджетних коштів або асигнувань для виконання взятих зобов`язань не є правовою підставою для звільнення такої сторони від їх виконання та відповідальності.
Більше того позбавлення позивача обумовленої Договором оплати та звільнення відповідача від такого обов`язку, суперечило б приписам ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, та становило б порушення права на вільне володіння своїм майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, колегія суддів звертає увагу на умови п. 3.4 відповідно до якого, платіжні зобов`язання замовника перед постачальником за Договором виникають при наявності у замовника відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань).
Згідно пункту 3.2. Договору, викладеного в редакції Додаткової угоди № 6 ціна Договору становить: 1   135   962,20 грн з ПДВ. При цьому фінансування 2020 року - 873   914,35 грн; фінансування 2021 року - 262   047,85 грн. 
Таким чином підписання вказаної Додаткової угоди № 6 свідчить про підтвердження і погодження сторін з розміром бюджетного призначення (фінансування) та його достатністю для виконання відповідачем (замовником) своїх фінансових зобов`язань з оплати за поставлений товар.
Згідно з умовами п. 4.3 Договору у разу затримки бюджетного фінансування або затримки здійснення платежів не з вини замовника, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на реєстраційний рахунок та/або можливості здійснення оплати.
В той же час, в матеріалах справи міститься відповідне попередження від 26.02.2021 (т. 2, а.с. 142) органу казначейства про неналежне виконання відповідачем бюджетного законодавства, про яке зазначає і сам відповідач, яке свідчить про те, що в договорі № 22 не було передбачено відповідного порядку зміни ціни, а лише наявна підстава.
Отже, будь-яких належних та допустимих доказів відсутності бюджетних призначень та асигнувань, затвердження їх змін або затримки не з вини замовника, відповідачем до суду не надано. 
Згідно з умовами п. 1.2 Договору обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника. 
Прийняття товару відповідачем та відсутність додаткової угоди до Догвору щодо зменшення обсягів закупівлі товарів через недофінансування також спростовують доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань і, відповідно, обов`язку сплатити за поставлений товар.
Будь які погодження третіми особами умов Договору та підписаних Додаткових угод до нього не передбачені, як не передбачено й звільнення замовника від зобов`язання оплатити поставлений товар у зв`язку з рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, у даному випадку ДКСУ у м. Черкаси та Черкаській області, що полягали у відмові в реєстрації зобов`язань.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами Договору та Додаткових угод до нього не встановлено такої умови дії (чинності) Договору та виникнення зобов`язань за ним, як реєстрація в органах казначейства України відповідних зобов`язань.
Виходячи з положень Глави 16 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що Договір поставки товару та Додаткові угоди до нього, є обов`язковими для виконання їх сторонами, у тому числі відповідачем.
Доводи відповідача щодо неправомірного стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 15   000, 00 грн колегією суддів відхиляються, оскільки вони є недоведеними, не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, суперечать зібраним у справі доказам, положенням ГПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до   ст. 276 ГПК України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.      
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі № 925/615/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.
Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі №      925/615/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.07.2021 у справі №      925/615/21 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.
4. Справу № 925/615/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3   ст. 287 ГПК України.      

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                Л.П. Зубець