ПОСТАНОВА
Іменем України

23 листопада 2021 року 
Київ
справа №826/9485/14
адміністративне провадження № К/9901/39928/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №826/9485/14 за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про стягнення податкового боргу,  касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 (суддя Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 (головуючий суддя Оксененко О.М., судді: Губська Л.В., Федотов І.В.) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, 

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві звернулась до суду з адміністративним позовом до ПАТ «Київський річковий порт» про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та за рахунок готівки на загальну суму 3' 497' 635,51грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2015, позов задоволено частково. 

Ухвалено стягнути з ПАТ «Київський річковий порт» податковий борг на загальну суму 3' 497' 635,51грн., з них: заборгованість з податку за землю у розмірі 2' 251' 004,51грн.; заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 1' 246' 631,00грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у обслуговуючих банках. 

У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено, виходячи з того, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки є різними самостійними вимогами. Обравши спосіб судового захисту інтересів держави у вигляді стягнення коштів з рахунків у банках, позивач не має повноважень одночасно заявляти про такий захист в інший спосіб. Крім того, позивач не надав суду доказів наявності у відповідача готівкових коштів.

ПАТ "Київський річковий порт" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 у справі №826/9485/14.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017, заяву ПАТ "Київський річковий порт" задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, ДПІ звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.09.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 у справі №826/9485/14. 

За результатами автоматизованого розподілу справ суддею-доповідачем для розгляду цієї справи у Касаційному адміністративному суді визначено суддю Хохуляка В.В.

Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2021 касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 23.11.2021.

Як слідує з матеріалів справи, в обґрунтування вимог касаційної скарги податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. ДПІ вказує, що на час розгляду справи уточнюючої податкової декларації не існувало, а тому обставина, на яку посилається суд, є не нововиявленою, а новою. Крім того, зауважує, що питання додержання процедури стягнення не може бути предметом перегляду  за нововиявленими обставинами, оскільки ці обставини вже були предметом розгляду, у тому числі, касаційним судом, що відображено у судовому рішенні. У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.02.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ "Київський річковий порт" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставина відмовити.

Товариством подано до суду заперечення на касаційну скаргу податкового органу. Відповідач зазначає, що вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального і процесуального права. Як вказує Товариство, станом на день ухвалення рішення по суті, існували істотні обставини, що не були відомі ПАТ "Київський річковий порт", в уточнюючих податкових деклараціях з плати за землю за 2013, 2014 рік знайшли своє відображення та підтвердження такі обставини. За наслідками проведення інвентаризації встановлено факти вибуття земельних ділянок підприємства з його користування, що слугувало підставою для перерахування плати за землю та подання відповідної уточнюючої декларації. Відповідач наголошує, що платник має право подавати уточнюючі декларації протягом 1095 днів, у свою чергу, податковий орган передчасно звернувся до суду з позовом про стягнення. Товариство просить залишити касаційну скаргу ДПІ без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими задоволено заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - без змін. 

Переглянувши касаційну скаргу, Суд вважає, що доводи касаційної скарги підтверджують обставини неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні даної справи, з урахуванням наступного.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням суду постановлено стягнути з ПАТ «Київський річковий порт» податковий борг у розмірі 3' 497' 635,51грн., в тому числі: з податку на землю в сумі 2' 251' 004,51 грн. (податкова декларація на 2013 рік № 9009797840, податкова декларація за 2014 рік №9025091749) за період листопад - грудень 2013 року та з січня по червень 2014 року); з податку на додану вартість в сумі 1' 246' 631грн.

ПАТ «Київський річковий порт» подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю, підставою для подання якої стали обставини, які товариство вважає нововиявленими, а саме: у червні 2015 року було змінено склад правління та Наглядової ради підприємства, у зв`язку з чим було проведено інвентаризацію наявних матеріальних та нематеріальних активів та було встановлено, що підприємство перестало бути користувачем земельної ділянки. Всупереч нормам Земельного та Податкового кодексів колишнє керівництво  Товариства не лише не вчинило дій щодо повідомлення офіційних державних органів про зміни, натомість, у поданих деклараціях з податку за землю за 2014 та 2015 роки декларовано зобов`язання по земельних ділянках, нерухомому майні, які вибули з користування ПАТ «Київпорт».

13.10.2015 Товариство звернулось до ДПІ з листом, в якому зазначило про вищевказані факти і про те, що відповідачем вчиняється ряд дій, направлених на подання уточнюючих декларацій з плати за землю.

У зв`язку з вищевикладеним, 28.12.2015 ПАТ «Київський річковий порт» подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік та за 2014 рік, відповідно до яких відповідачем самостійно визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю за 2013 рік - в розмірі 1' 597' 729,97грн., та за грудень 2013 року - 133144,21грн.; за 2014 рік -1' 499' 389,52грн.

Відповідно до заяви Товариства про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, підставою для перегляду є подання Товариством уточнюючої податкової декларації з плати за землю, внаслідок чого постанова в частині стягнення земельного податку підлягає скасуванню на суму 853771,87грн. Також,  Товариством подано уточнення до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, де зазначено про порушення процедури стягнення податкового боргу, відтак, на думку відповідача, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 підлягає скасуванню повністю.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що подання платником податків уточнюючої декларації може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017) також визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Згідно з  частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Істотними обставинами є фактичні дані (явища, події, факти або сукупність умов), що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Тобто, це обставини, які впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

При цьому нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Водночас, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.

"Істотність" обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особи" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Судом встановлено, що підставою подання уточнюючої декларації до податкового органу слугувала зміна керівництва Товариства та проведення перевірки господарської діяльності. Як слідує, підставою для уточнення податкових зобов`язань стало виявлення власних помилок у податковому обліку, які, в свою чергу, виявили в ході перевірки господарської діяльності Товариства.

Суд погоджується з тим, що такі помилки існували на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, але не погоджується з тим, що Товариство не знало, та не могло знати про такі помилки. 

Обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів встановлена підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).

Щодо порушень процедури стягнення податкового боргу, порядку направлення податкової вимоги та порядку стягнення заборгованості, на які відповідач посилається в уточненні до заяви, ці обставини досліджені під час судового розгляду, крім того, відповідач не зазначає, що саме з діючого на той момент законодавства або фактичних дій податкового органу йому не було і не могло бути відомо на час розгляду справи судами.

Враховуючи викладене, Суд не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на вказане, обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення, не є нововиявленими в розумінні положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на момент подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами), а відтак, не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

За приписами частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 у справі №826/9485/14 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 у справі №826/9485/14 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду