ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р.	Справа № 520/6005/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 15.06.21 року по справі № 520/6005/21
          за позовом     Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
          до     Приватного акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод"                     
          про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства  "Харківський верстатобудівний завод", в якій просило суд першої інстанції стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 164 016,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №1 та Списком №2 в загальній сумі 164 016,00 грн., а тому наявні підстави для звернення до суду та стягнення такої заборгованості  у судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській о0бласті  до приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто  з Приватного акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 164 016 (сто шістдесят чотири тисячі шістнадцять) грн. 00 коп.
Приватне  акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року по справі №520/6005/21 повністю та ухвалити нове судове рішення. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, оскільки останнім порушено норми матеріального та процесуального права, зазначаючи, що суд не прийняв до уваги факт обмеження діяльності відповідача в умовах карантину, чим на його думку порушив його процесуальні права та можливості захистити свої інтереси у повному обсязі, надати обґрунтовані докази своєї правової позиції, фактично позбавивши Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод" на всебічний та повний розгляд справи. Зазначає, що у зв`язку із введенням на території України карантину, викликаного поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідач був вимушений обмежити ведення господарської діяльності, змінити графік роботи. Зазначає, що  з причин фізичної відсутності в офісі підприємства адміністративно - управлінського персоналу, він раніше не мав змоги підготувати та надати відзив на позовну заяву. Вважає, що судом першої інстанції однобічно, з урахуванням лише доводів позивача,  ухвалено рішення у справі, що не відповідає вимогам адміністративно - процесуального законодавства, порушує права сторони на захист та відстоювання своїх інтересів. Посилається, що відповідач був позбавлений можливості, встановленої ст.162 КАС України,  надати відзив щодо позовних вимог, який мав би пояснення, міркування, аргументи мотиви визнання або відхилення позовних вимог. Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції по даній справі порушує право на справедливий судовий розгляд та на захист прав та інтересів у судовому порядку. 
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
                    Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були      повідомлені      заздалегідь та належним чином.
          Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
          Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції      переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод" знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Колишні працівники відповідача отримують пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 та Списку №2. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області супровідними листами "Про відшкодування пільгових пенсій" були направлені відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню за Списком №1 та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ за період грудень 2020 року - лютий 2021 року.
Вказані розрахунки були отримані уповноваженим представником відповідача, що підтверджено відмітками в повідомленнях про вручення поштового відправлення.
Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачем                                  не оскаржувались. 
Згідно вказаних вище розрахунків розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за Списком №1 склав 76 658,58 грн., за Списком №2 - 87 357,42 грн. Загальна сума заборгованості підприємства по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 за період грудень 2020 року - лютий 2021 року склала 164 016,00 грн. 
В добровільному порядку відповідач не сплатив вказану вище суму фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 164 016,00 грн. 
Позивач, вважаючи, що наявні підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Харківський верстатобудівний завод» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  заборгованості  по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 164 016,00 грн., звернувся до суду з позовною заявою.  
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з правомірності та обґрунтованості заявлених позивачем вимог. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Так, предметом спірних правовідносин у даній справі є правомірність стягнення з відповідача на користь позивача фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за Списком №1 та Списком №2 за період грудень 2020 року - лютий 2021 року у розмірі 164 016,00 грн.
Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач знаходиться на обліку у позивача, як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Колишні працівники відповідача отримують пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 та Списку №2. 
Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788-XII).
Статтею 13 Закону № 1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до п. "а" ст.13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Відповідно до п.п. "б"-"з" ст.13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;
Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі по тексту - Інструкція).
Пунктом 6.1 Інструкції визначено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, в даному випадку відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, колишнім працівникам якого призначено пільгові пенсії, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам.
Згідно з п.6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно п.6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
З урахуванням наведеної вище норми, в даному випадку таким органом Пенсійного фонду є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 
          Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 28.05.2020 р. по справі №826/7913/17. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України     при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем супровідними листами "Про відшкодування пільгових пенсій" відповідачу були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню за Списком №1 та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ за період грудень 2020 року - лютий 2021 року (а.с. 10 - 54).
Наведені вище розрахунки були отримані представником відповідача, що підтверджено відмітками в повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 19, 27, 34, 42, 49).
Колегія суддів звертає увагу, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачем в судовому порядку не оскаржувались, доводи щодо їх помилковості матеріали справи не містять. 
Згідно наведених вже вище розрахунків,  розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за Списком №1 склав 76 658,58 грн., за Списком №2 - 87 357,42 грн. 
Загальна сума заборгованості підприємства по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 за період грудень 2020 року - лютий 2021 року склала 164 016,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що в добровільному порядку Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод" не сплатило вказану вище суму фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 164 016,00 грн. Доказів її погашення відповідачем матеріали справи                                           не містять і таких доказів відповідачем не було надано до судів першої та апеляційної інстанцій. 
Отже, отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та добровільно їх не сплативши, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку. 
Наведений вище висновок також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.10.2018 р. по справі №805/473/17-а. 
Оскільки предметом позовних вимог є стягнення сум заборгованості і відповідачем така заборгованість не сплачена, а саме сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 за період грудень 2020 року - лютий 2021 року у розмірі            164 016,00 грн., що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновками суд першої інстанції, що така заборгованість підлягає стягненню з відповідача.
Наведені вище висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 29.09.2020 по справі № 820/1957/18, від 10.09.2020 820/6674/15, від 31.07.2019 № 820/829/17, від 31.10.2019 № 815/1929/14, від 22.06.2020 № 820/9134/15, від 13.05.2020 № 812/957/17, від 03.10.2018 по справі № 807/571/17.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог позивачем, а тому вважає, що судом першої інстанції правомірно було задоволено адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  до Приватного акціонерного  товариства "Харківський верстатобудівний завод" про стягнення заборгованості.
Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції про те, суд не прийняв до уваги факт обмеження діяльності відповідача в умовах карантину, чим на його думку порушив його процесуальні права та можливості захистити свої інтереси у повному обсязі, надати обґрунтовані докази своєї правової позиції, фактично позбавивши Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод" на всебічний та повний розгляд справи, зазначаючи про те, що відповідач був позбавлений можливості, встановленої ст.162 КАС України, надати відзив щодо позовних вимог, який мав би пояснення, міркування, аргументи мотиви визнання або відхилення позовних вимог, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вони не впливають на вирішення даної справи та жодним чином не спростовують обґрунтованість заявлених позивачем вимог та висновки суду у даній справі. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач був обізнаний про розгляд даної справи судом першої інстанції, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.60), і мав можливість скористатися правами учасника по справі, передбаченими КАС України. 
Доводи скаржника про те,  що судом першої інстанції однобічно, з урахуванням лише доводів позивача,  ухвалено рішення у даній справі, що не відповідає вимогам адміністративно -  процесуального законодавства, порушує права сторони на захист та відстоювання своїх інтересів, колегія суддів відхиляє, як такі, що є його особистою думкою, які не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить жодних заперечень щодо предмету заявлених позивачем вимог, а посилання скаржника на погіршення фінансового становища підприємства у зв`язку із введенням на території України карантину, викликаного поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) не звільняє відповідача від обов`язку щодо сплати спірних сум  по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
        Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
        Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
          Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, що ухвалено  з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, враховуючи приписи ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/6005/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  29.11.2021 року