Ухвала
іменем України
 
4 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 754/4113/20
провадження № 51-4723ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року ОСОБА_5  визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено виконання обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «АЛЬФА ГАРАНТ» на користь ОСОБА_6 
29 488,90 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 грн – моральної шкоди.
Також стягнуто з ОСОБА_5 і ТОВ «ФІНІНВЕСТСЕРВІС» солідарно на користь
ОСОБА_6 12 000 грн витрат на правову допомогу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 8 вересня 2021 року залишив без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого, представника потерпілої, прокурора та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант», а вирок  районного суду від 12 січня
2021 року щодо ОСОБА_5 – без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 8 вересня 2021 року щодо
ОСОБА_5 і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено
в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі прокурор не навів обгрунтування того, у чому полягає неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, як він мав зробити відповідно до ст. 413 КПК. Не вказав також прокурор, як ці порушення вплинули чи могли вплинути на законність, обгрунтованість та справедливість постановленого апеляційним судом рішення, і чому це порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали. Крім того, прокурор не навів конкретних положень кримінального процесуального закону, які, на його думку, порушив апеляційний суд.
Касаційна скарга прокурора не містить конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в мотивувальній частині ухвали,
з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права. Зокрема, прокурором не вказано, чи заявляла сторона обвинувачення в суді апеляційної інстанції клопотань, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно
не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також прокурор не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5  і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3