УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5727/21 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А. 
Категорія 57    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/5727/21 за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що під час розгляду її клопотання від 8 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач допустив істотні порушення вимог закону, внаслідок чого були порушенні її конституційні права.
Зокрема, в порушення вимог частини 1 статті 33 Закону України « Про місцеве самоврядування», відповідач відмовився складати висновок щодо попереднього розгляду її клопотання.
Окрім того, у проекті рішення, прийнятого за наслідками розгляду її клопотання, не зазначено дату цього документа та відсутній підпис відповідальної особи, яка підготувала текст цього проекту.
У додатку до рішення Житомирської міської ради також не вказано дату складення його тексту та відсутній висновок щодо попереднього розгляду клопотання.
ОСОБА_1 стверджує, що відповідач протиправно відмовився розглядати документи, долучені до її клопотання від 8 травня 2020 року, а саме: викопіювання з плану коригування « червоних ліній», на якому зазначено місце розташування земельної ділянки, яку вона бажає отримати у приватну власність; лист БТІ від 10 лютого 2010 року №400 та акт обстеження земельної ділянки від 30 квітня 2013 року; фотомонтаж забудови АДРЕСА_1 .
Також у рішенні зазначено про те, що земельна ділянка, яку вона бажає отримати у приватну власність, розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови. Проте, зазначена інформація не узгоджується з даними плану зонування, генерального плану та топографічного плану.
ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її клопотання від 8 травня 2020 року відповідачем протиправно взято до уваги план коригування «червоних ліній», який не відповідає затвердженому проекту « червоних ліній» від 9 грудня 2005 року №583. Внаслідок цього у рішенні безпідставно зазначено про те, що частина земельної ділянки, яку вона має намір отримати у власність, розташована у зоні « червоних ліній».
Також позивачка звертає увагу на ту обставину, що розташування частини земельної ділянки у зоні « червоних ліній», не є підставою для відмови у наданні їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, а є підставою для уточнення меж цієї земельної ділянки чи надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки меншою площею.
Відмовляючи у задоволенні її клопотання, відповідач зазначив про те, що земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту. Однак, такий висновок є безпідставним, оскільки детальний план території на земельну ділянку про АДРЕСА_2 , а також наближених до цієї земельної ділянки територій, не розроблявся, що підтверджується листом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22 вересня 2020 року.
ОСОБА_1 вказує, що внаслідок таких неправомірних дій їй спричинено моральну шкоду, адже вона перенесла душевні страждання та була позбавлена можливості своєчасно та у повній мірі вирішувати свої побутові питання, реалізовувати звички та бажання й задовольняти життєво-необхідні потреби. Перенесений у зв`язку з неправомірними діями відповідача сильний психологічний стрес, постійне напруження призвели до погіршення стосунків з оточуючими, негативно вплинули на її психологічний стан й змусили докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Оскільки законодавство України не містить чітко визначених критерії для розрахунку розміру моральної шкоди, ОСОБА_1 , застосувавши мінімальний розмір штрафу й взявши до уваги кількість порушень вимог законодавства, які, як вона вважає, були допущені відповідачем, визначила розмір спричиненої їй моральної шкоди у сумі 46750 грн.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради 46750 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2021 року здійснено перехід з розгляду справи у порядку спрощеного провадження без виклику ( повідомлення) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом ( повідомленням) сторін.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд залишив поза увагою докази, які підтверджують факт вчинення відповідачем незаконних дій, які призвели до спричинення їй моральної шкоди. Суд не надав правову оцінку діям відповідача, який допустив 11 порушень вимог законодавства під час розгляду її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність.
Зміст відзиву на її позовну заяву свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки цей документ містить 14 порушень вимог ЦПК України. Проте, вказана обставина залишилась без відповідного реагування суду.
Окрім того, суд залишив поза увагою її заяву про розгляд справи у загальному позовному провадженні, оскільки дана справа не є малозначною.
Вирішуючи спір, суд безпідставно застосував норми законодавства, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення. У свою чергу, положення статей 55,56, 124 Конституції України, частини 1 статті 4 , статті 19 ЦПК України, та статті 23 ЦК України, на які міститься посилання у позовній заяві, не були застосовані судом.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 8 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0.10 га, яка розташована в АДРЕСА_2 . До вказаної заяви, окрім інших документів, долучено копію листа КП « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 10 лютого 2010 року №400 про те, що житловий будинок про провулку АДРЕСА_2 , знесений, право власності на цей об`єкт відсутнє.
Окрім того, до заяви долучено копію акта обстеження вказаної земельної ділянки від 30 квітня 2013 року №04027, а також фото земельної ділянки та окремих домогосподарств по АДРЕСА_1 .
Відповідачем підготовлений проект рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Рішенням Житомирської міської ради від 30 липня 2020 року №1970 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підставою для відмови зазначено: невідповідність містобудівній документації ( відповідно до Плану зонування території ( зонінг) Схеми зонування території міста земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови ( Ж-4), частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць в червоних лініях ( ТР-2), відповідно до Плану зонування території ( зонінг) Схеми зонування території міста – планувальні обмеження: земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту.
На звернення ОСОБА_1 від 9 березня 2021 року виконавчий комітет Житомирської міської ради своїм листом повідомив, що земельним законодавством не передбачено можливості вирішення питання стосовно погодження місця розташування земельної ділянки при розгляді заяв громадян про надання дозволів щодо відведення земельних ділянок. Таким чином, при розгляді її заяви від 8 травня 2020 року такий документ не був виготовлений. 
Окрім того, на звернення позивачки від 17 серпня 2020 року виконавчий комітет Житомирської міської ради зазначив, що детальний план території на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , а також найближчих прилеглих до цієї земельної ділянки територій, не розроблявся.
Зміст позовної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 вважає, що під час розгляду її заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради були порушені вимоги законодавства, внаслідок чого їй спричинено моральну шкоду.
При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що неправомірні дії відповідача полягали: у відмові скласти висновок щодо попереднього розгляду матеріалів її заяви; виготовленні проекту рішення без дати та вказівки на особу, яка підготувала цей проект; відмові розглянути долучені до заяви документи; невідповідності висновків, викладених у пункті 6 проекту рішення, плану зонування, генеральному плану та топографічному плану; застосуванні плану коригування «червоних ліній», який не узгоджується із проектом, затвердженим 9 грудня 2005 року №583. 
       Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 правовою підставою своїх вимог зазначила статті 55,56 Конституції України та статтю 23 ЦК України.
       Відповідно до положень частин 1 та 5 статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
       Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
       Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
       Відповідно до правил статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
        Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
       Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
       Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.
       Відповідно до частин 3,5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
       Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
       Матеріали справи не містять доказів того, що дії відповідача були неправомірними й призвели до спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди. Та обставина, що, на думку позивачки, при розгляді її заяви від 8 травня 2020 року, були порушені вимоги законодавства, не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачці моральної шкоди та не звільняє її від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди. 
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Розгляд справи судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження узгоджується з вимогами цивільного процесуального законодавства та жодним чином не призвів до обмеження прав ОСОБА_1 .         Оскільки позивачка 24 травня 2021 року подала суду письмові заперечення проти розгляду справи без виклику сторін, суд своєю ухвалою від 25 травня 2021 року здійснив перехід до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У подальшому ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.
Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необгрунтованими та не свідчать про наявність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: 

       Повний текст постанови складений 15 грудня 2021 року.