П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6234/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,
за участю секретаря - Худика С.А.,
представника відповідача – Пономаренко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №ОД919/1579/АВ/СПТД-ФС від 04 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області (далі – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД919/1579/АВ/СПТД-ФС від 04 вересня 2019 року за перешкоджання проведенню перевірки, у розмірі 417300 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірну постанову прийнято за результатами неправомірної перевірки, з порушенням чинного законодавства та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 було визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Таким чином, відповідачем здійснено інспекційне відвідування та складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОД919/1579/АВ від 19 серпня 2019 року, на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, який на момент перевірки був у судовому порядку визнаний нечинним.
Окрім того,ФОП ОСОБА_1 наголошує, що норми Конвенції Міжнародної організації праці №81також не можуть бути застосовані до позивача, оскільки вказана Конвенція стосується виключно промислових та торговельних підприємств, до яких не відноситься позивач.
Також ФОП ОСОБА_1 зазначає про складання уповноваженими особами відповідача акту неможливості проведення інспекційного відвідування не дочекавшись суб`єкта господарювання чи його уповноваженої особи, що є порушенням чинних норм законодавства. А також доказом того, що перешкоджання у проведенні інспекційного відвідування Головного управління Держпраці в Одеській області з боку ФОП ОСОБА_1 не було.
Скаржник звертає увагу суду на те, що підставою для проведення перевірки, серед іншого, стало письмове звернення Всеукраїнської Громадської організації "Євро Столиця" від 31 липня 2019року №17322 щодо можливого порушення ФОП ОСОБА_1 вимог трудового законодавства. Разом з тим, останнє оформлено юридичною особою, та не містить жодних доказів у підтвердження викладених в ньому обставин, зокрема, які саме порушення допускає суб`єкт, яку шкоду це спричиняє його правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, а також, не додано жодних документів (доказів), що підтверджують такі порушення.
Головне управління Держпраці в Одеській області не скористалося процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці в Одеській області №1535 від 15 серпня 2019 року, з урахуванням інформації викладеної у листі Всеукраїнської Громадської Організації «Євро Столиця» від 31 липня 2019 року №17322 щодо використання праці людей без оформлення трудових відносин, праці неповнолітніх дітей, невиплати заробітної плати та інших порушень трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та службової записки ОСОБА_2 від 14 серпня 2019 року, призначено в термін з 16 серпня 2019 року по 19 серпня 2019 року (включно) здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з питань забезпечення застосування правових норм, зокрема належного оформлення трудових відносин, в тому числі використання праці дітей та підлітків, заробітної плати, тривалості робочого часу та з інших подібних питань, які передбачені розділами 3,4,6,7 частини І, ІІ Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року №1338.
15 серпня 2019 року Головне управління Держпраці в Одеській області видало посадовим особам управлінням направлення №15/01-29-2782 на здійснення інспекційного відвідування.
16 серпня 2019 року об 11 год. 20 хв. інспекторами праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, згідно з яким 16 серпня 2019 року об 11 год. 00 хв. у присутності адміністратора Бази відпочинку «Ярец» Руслана та охоронця (який відмовився представитися), інспекторами праці було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування Закладу. На вході Закладу стояв охоронець, який після ознайомлення зі службовими посвідченнями інспекторів праці сказав, що на територію Закладу інспекторів не впускає і зараз покличе адміністратора. Через декілька хвилин підійшов адміністратор Руслан, який теж ознайомився з службовими посвідченнями інспекторів праці та направленням на здійснення інспекційного відвідування. Після телефонної розмови з власником Закладу адміністратор Руслан повідомив, що зараз інспекторів праці до інспекційного відвідування не допускає та наказав охоронцю на територію Закладу їх не впускати.
За результатом інспекційного відвідування складено Акт №ОД919/1579/АВ від 19 серпня 2019 року, згідно з яким встановлено, що в порушення вимог положень Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована Законом України від 08 вересня 2004року №1985-ІV та Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, ФОП ОСОБА_1 жодні дії стосовно забезпечення інспекторів праці можливістю здійснити інспекційне відвідування вчинено не було, чим створено перешкоджання інспекторам праці у виконанні їхніх посадових обов`язків.
Копію Акту інспекційного відвідування направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 20 серпня 2019 року.
23 серпня 2019 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу№ОД919/1579//АВ/СПТД, згідно з яким розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 призначено на 04 вересня 2019 року о 10 год. 15 хв., про що складено повідомлення №175 від 23 серпня 2019 року, яке направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 27 серпня 2019 року.
04 вересня 2019 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийнято постанову №ОД 919/1579/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 417 300,00 грн., яка направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи ФОП ОСОБА_1 у задоволенні вимог про скасування постанови №ОД919/1579/АВ/СПТД-ФС від 04 вересня 2019 року суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи проінформованим про прибуття інспекторів праці з метою проведення інспекційного відвідування його господарської діяльності, не вчинив жодних дій щодо забезпечення його проведення, навпаки, працівники позивача (адміністратор та охоронець) вчинили дії, які перешкоджали проведення інспекційного відвідування.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96(далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з п.2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
Підпунктами 1, 3 п.5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування (п.20 Порядку №295).
Пунктами 27, 28, 29 Порядку №295 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26 квітня 2017 року №295 визнано нечинною. Одним з мотивів прийняття судового рішення у цій справі було те, що при прийняті спірної постанови Кабінетом Міністрів України не дотримано принципу передбачуваності, що означає послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що в свою чергу дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності.
За змістом частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Оскільки, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то Порядок №295 вважається таким, що втратив чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14 травня 2019 року,а тому не міг бути застосований відповідачем при проведенні інспекційного відвідування 16 серпня 2019 року.
Норми постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26 квітня 2017 року №295 підлягають застосуванню до правовідносин, лише у випадку їх чинності на момент виникнення.
Правова позиція із аналогічним застосуванням норм законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі №360/403/19.
Як убачається з матеріалів справи, інспекційне відвідування та складання Акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ОД919/1579/АВ від 19 серпня 2019 року відбулося, у тому числі, відповідно до Порядку №295, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 квітня 2017 року (про що зазначено у тексті акту інспекційного відвідування фізичної особи), яка на момент перевірки була у судовому порядку визнана нечинною.
Відтак, приписи Порядку №295 не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю не був чинний на момент проведення інспекційного відвідування позивача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що інспекційне відвідування за результатом якого прийнято спірну постанову, проведено за відсутності законодавчо визначених підстав та не уповноваженими на здійснення такого відвідування особами.
Прийняття оскаржуваної постанови, передумовами якої стали відомості акту, складеного за наслідками проведення інспекційного відвідування - контролюючого заходу, який на час виникнення спірних правовідносин положеннями Закону не передбачений, є протиправним.
Колегією суддів враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для з`ясування обґрунтованості інших доводів апеляційної скарги, оскільки, на підставі встановлених обставин та викладених правових норм, сформована правова позиція щодо неправомірності проведення посадовими особами відповідача інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відповідно до Порядку №295, який на момент правовідносин втратив чинність.
З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 .
Згідно зіст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною першої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 4173грн., що підтверджується квитанцією від 22 жовтня 2019 року №ПН1025 на суму 1921 грн. та від 01 листопада 2019 року №ПН2827 на суму 2252 грн., за подання апеляційної скарги– 6259 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23 липня 2021 року №0.0.2208098756.1.
Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 10432 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року – скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД919/1579/АВ/СПТД-ФС від 04 вересня 2019 року у розмірі 417300 грн.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року шляхом зупинення стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 417 300,00 грн. (чотириста сімнадцять тисяч триста гривень 00 копійок) на підставі виконавчого документа - постанови №ОД919/1579/АВ/СПТД-ФС від 04 вересня 2019 року, виданої першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В.
Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м.Одеса, пр.Шевченка, 2, Код ЄДРПОУ 39781624) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 10432 (десять тисяч чотириста тридцять дві) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 02.12.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.