КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/13549/2021                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                         Справа № 759/16494/16-ц
 
01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Савченка С.І.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Верес Ю.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Задерей Тетяни Володимирівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді П`ятничук І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
30 листопада 2016 року  ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_1 було укладений договір №7/12 поставки і монтажу систем аудіо-відео управління, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (підрядник) розробляє проект, поставляє, монтує та налаштовує обладнання за адресою : АДРЕСА_1 .
 Вказує на те, що31.10.2013 року та 28.11.2013 року ним було сплачено відповідачуавансові платежі  за договором  в сумі  29 700 доларів США. 
24.06.2016 року між сторонами було укладено додаток №1 до договору №7/12 від 28.12.2012 року та звірка по оплаті відповідно до яких замовником сплачено наступні авансові платежі: 31.10.2013 року - 9700 доларів США та 28.11.2013 року - 20000 доларів США, а всього 29700 доларів США, що станом на момент звернення з позовом становить 762 102,00 грн.
Звертає увагу, щоз часу укладання договору та передачі вказаних коштів відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання умов вказаного договору. 
З огляду на вище викладене,  просив суд розірвати договір № 7/12 поставки  і монтажу аудіо-відео управління, укладений між ним та відповідачем 28 грудня 2012 року, стягнути з відповідача на його користь суму авансового внеску в розмірі 762 102,45 грн. та сплачений судовий збір.
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів задоволено.
Розірвано договір №7/12 поставки і монтажу аудіо-відео управління укладений між  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 28 грудня 2012 року.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 суму сплачених коштів відповідно до договору №7/12 поставки і  монтажу аудіо-відео управління укладеного між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 28 грудня 2012 року в розмірі 762 070 ( сімсот шістдесят дві тисячі сімдесят) грн. 45 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 сплачену суму судового збору в розмірі 6980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року задоволено заяву адвоката Задерей Тетяни Володимирівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 ,  про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів.
Скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів.
09  вересня 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до  Святошинського районного суду м.Києва  із заявою про  збільшення позовних вимог в якій, посилаючись на  зміну курсу   НБУ гривні до долара  США станом на 09.09.2020 року, просив   розірвати  договір № 7/12 поставки і монтажу  систем аудіо-відео, управління, укладений між  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 28 грудня 2012 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 суму авансового внеску   в розмірі  825 755,04 грн. ( 29 700 доларів США х  27,80 ).
 Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про розірвання договору, стягнення коштів задоволено частково.
Розірвано договір №7/12 поставки і монтажу систем аудіо-відео, управління від 28.12.2012 року укладений між  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 суму сплачених коштів відповідно до договору №7/12 поставки монтажу аудіо-відео управління укладеного  між  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 28 грудня 2012 р.  в розмірі 204 384(двісті чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 90 коп.
В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 20 серпня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Задерей Тетяна Володимирівна направила до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, ОСОБА_2 зазначав, що 07 грудня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір, проте до позову надав договір від 28 грудня 2012 року.
Звертає увагу, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він повідомляв суд, що жодних договорів між ним та позивачем не укладалось та коштів він не отримував.
Вказує на те, що в договорі, на який посилається позивач, відсутні всі істотні умови, зокрема: в розділі 1 відсутнє конкретне обладнання яке необхідно поставити, не зазначено розмір оплати, строк та порядок її внесення.
Звертає увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати відповідачу 29 700 дол. США. Окрім того, позивач зазначає, що оплата була здійснена 31.10.2013 року та 28.11.2013 року, проте є незрозумілим посилання позивача на одну проплату за дві дати.
Вважає, що документ «Звірка по сплаті на 24.06.2016 року та актуальне обладнання» не є документом, що підтверджує оплату по договору.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1  та його представник  Задерей Тетяна Володимирівна повністю  підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Позивач  ОСОБА_2 просив суд відмовити  відповідачу в задоволені апеляційної скарги та залишити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи,  вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року між ОСОБА_2 (замовник) та ОСОБА_1 (підрядник) було укладено договір № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління.
Відповідно до п. 1 зазначеного договору, підрядник розроблює проект, поставляє, монтує та налаштовує обладнання за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаної квартири на  момент укладення вказаного договору  був  ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від  27.02.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відповідно до додатку № 1 до договору № 7/12 від 28.12.2012 року - звірки по оплатам  на 24.06.2016 року і актуальне обладнання, яка є додатком №1 до договору № 7/12 від 28 грудня 2012 року, замовником ОСОБА_2 було сплачено авансові внески ОСОБА_1 : 31 жовтня 2013 року - 9 700,00 доларів США та 28 листопада 2013 року - 20 000,00 доларів США.
18 вересня 2020 року приватним виконавцем Турчиним Андрієм Анатолійовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до зазначеної постанови 17 вересня 2020 року представником боржника ОСОБА_1 , адвокатом Задерей Т.В. подана заява про закінчення виконавчого провадження та надане належним чином засвідчене рішенням Святошинського районного суду м. Києва №759/16494/16-ц від 30.06.2020 року. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва № 759/16494/16-ц суд постановив:
Скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів. В порядку виконання вказаного рішення суду згідно виконавчого документа на користь стягувача з боржника стягнуто кошти у розмірі 564 665,55 грн., залишок боргу складає 204 384,90 грн. Основна винагорода за виконавчим документом складає 76 905,04 грн., з яких 56 466,55 грн. стягнуто, залишок складає 20 438,49 грн. (т. 1 а.с. 214)
Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині розірвання договору, суд першої інстанції посилався на те, що  умови  укладеного 28 грудня 2012 року між ОСОБА_2 (замовник) та ОСОБА_1 (підрядник)  договору № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління відповідачем  ОСОБА_1 своєчасно не виконані  і виконувати в подальшому їх він відмовляється, що призвело до  неможливості  отримання позивачем  замовлених послуг та використання  їх для власних потреб, що призвело до завдання йому  шкоди, а тому наявні визначені ст. 651 ЦК України підстави для розірвання вказаного договору.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору, що передбачено у статті 3 ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 Відповідно до вимог  ч.2 ст. 651 ЦК України,  договір може бути  змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї  із сторін у разі істотного  порушення  договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
З наданих суду  та досліджених в судовому доказів вбачається, що договір № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року відповідачем виконано не було, оскільки відповідно до розділу 2 зазначеного договору підрядник зобов`язаний був виконати підготовчі роботи та здати їх по акту. Надати виконавчу схему комунікації та обладнання. Доставити, змонтувати та настроїти систему. Забезпечити гарантійне обслуговування та післягарантійне обслуговування системи. Навчити замовника або його представника правилам використання системою. Підготувати акти приймання- передачі. Здати замовнику готову систему, відповідну проекту. Доказів виконання відповідачем вказаних робіт за договором  матеріали справи не містять. Відповідач  ОСОБА_1 заперечував факт укладення між ним та позивачем договору № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року та виконання  будь-яких робіт щодо поставки і монтажу системи аудіо-відео, управління в квартирі позивача.
При цьому, наданих до суду першої інстанції  копій договору № 7/12 поставки и монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року та додатку №1 до договору № 7/12 від 28 грудня 2012 року,  оригінали яких було досліджено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, вбачається, що  вони підписані  ОСОБА_1 та завірені печаткою «Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ».  Відповідач  не заперечував свого підпису на вказаних документах, посилався на те, що позивач міг заволодіти  бланками договору  та додатку до договору з його підписом та печаткою і вписати  в нього свої данні. При цьому  ні до правоохоронних органів  із заявою про  підробку вказаного договору, ні до суду з  позовом про визнання вказаного договору недійсним не звертався.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконав умови договору № 7/12 поставки и монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України є підставою для його розірвання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для  розірвання вказаного договору стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 отриманого за договором авансу, з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те , що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина суми авансу в розмірі 204 384,00 грн. у зв`язку з тим, що в порядку виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року з відповідача вже було стягнуто 564 665,55 грн., з огляду на наступне.
Згідно інформації виконавчого провадження № 61387793 на виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення коштів на користь стягувача було перераховано суму коштів 557 685,55 грн.  та суму  судового збору  у розмірі 6980,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року вказане заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року було скасовано, а тому стягнуті  приватним виконавцем на виконання  цього рішення суду грошові кошти  підлягають поверненню  боржнику шляхом здійснення повороту виконання рішення відповідно до вимог ст. 444 ЦПК України, а не шляхом врахування цієї суми при визначені розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача при новому розгляду цієї справи. 
З досліджених судом апеляційної інстанції доказів вбачається, що в якості авансу за договором № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року та додатку № 1 до вказаного договору ( звірка по оплатам на 24.06.2016 року і актуальне обладнання)  вбачається, що  ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1   платежі ( аванс): 9700 доларів США ( 80 000 грн.) - 31 жовтня 2013 року; 20 000 доларів США - 28 листопада 2013 року.  Вказапний додаток  № 1 до договору № 7/12 поставки і монтажу систем аудіо- видео, управління від 28 грудня 2012 року  підписаний   ОСОБА_1 , на ньому проставлено печатку ФОП ОСОБА_1 , а також підписаний  ОСОБА_2 . Оригінал  оглянутий   колегією суддів  та учасниками справи в судовому засіданні.
Звертаючись до суду з позовом та уточненою позовною заявою від 09 вересня 2020  року ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму сплаченого авансу у гривні по курсу НБУ на момент подачі позову в розмірі 825 755,04 грн. 
Відповідно до п. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до курсу НБУ на день ухвалення постанови апеляційного суду 1 долар США дорівнює  27,17 грн., а тому сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 806 949,00 грн.  ( 29 700 доларів США х 27,17).
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми сплачених коштів відповідно до договору № 7/12 поставки монтажу аудіо- відео управління, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 року в розмірі 204 384 (двісті чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 90 коп. та в частині відмови у задоволені іншої частини заявлених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог  та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   806 949,00 грн., сплачених коштів за договором № 7/12 поставки монтажу аудіо- відео управління, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
При подачі позовної заяви  позивачем  було сплачено  судовий збір  у 6 890,00грн., при подачі заяви про збільшення позовних вимог позивачем було сплачено судовий збір в  розмірі  840,00 грн.
За результатами апеляційного перегляду справи   рішення  суду  першої інстанції було скасовано в частині та ухвалено в цій частині  нове про часткове задоволення позову  на суму 806 949,00 грн., а тому з відповідача  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню  судові витрати по  сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 7 553,75 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись  ст.ст. 626,627,628,638, 651, 653 ЦК України, ст. ст.141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Задерей Тетяни Володимирівни задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми сплачених коштів відповідно до договору № 7/12 поставки монтажу аудіо- відео управління, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 року в розмірі 204 384 грн. 90 коп. та в частині відмови у задоволені іншої частини заявлених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 806 949,00 ( вісімсот  шість тисяч  дев`ятсот сорок девять)  грн., сплачених коштів за договором № 7/12 поставки монтажу аудіо- відео управління, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 грудня 2012 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 7 553,75 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

 
Головуючий:                                                      Судді: