КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 760/4742/20
провадження № 22-ц/824/13815/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04  листопада  2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою представника Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" - адвоката Басараб  Наталії  Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Юність - 2» до ОСОБА_1 про зобов`язання привести приміщення в протипожежний стан, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва  від 28 травня  2021 року у складі судді  Зуєвич Л. Л.,
встановив:
 
19.02.2020 Житлово-будівельний кооператив «Юність-2» (далі - ЖБК «Юність-2») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати відповідача за свій рахунок привести на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 місця загального користування у протипожежний стан, шляхом демонтажу конструкції яка ним збудована (стіни, перегородки) та дверей в цій конструкції, надавши безперешкодний доступ до пожежного крану та електрощита в приміщенні комори №8 площею 2,7 кв.м. і прибравши горючі матеріали від електрощита.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 привести на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 місця загального користування в протипожежний стан шляхом демонтажу конструкції, а саме перегородки (стіни), надавши безперешкодний доступ до пожежного крану та електрощита в приміщені комори № 8 площею 2,7 кв.м.  Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ЖБК «Юність-2» 2102 грн судового збору.
05.04.2021  представник ЖБК  "Юність-2" - адвокат Басараб  Н. В. звернулась   до  суду  з заявою про стягнення  судових витрат. Просила   стягнути  витрати на  професійну  правничу допомогу -  гонорар  за представництво  інтересів ЖК "Юність-2" в Солом`янському  районі  м. Києва, підготовку позову  в розмірі  3 500  грн.
Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року заяву представника ЖБК «Юність-2»  - адвоката Басараб Н. В. задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ЖБК «Юність-2» витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, в сумі 3 500 грн. 
Постановою  Київського  апеляційного  суду  від  17 серпня  2021  року  апеляційну  скаргу  ОСОБА_1   залишено  без задоволення.  Рішення  Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року без змін. 
15.07. 2021  року   ОСОБА_1 подав    апеляційну скаргу,  в якій просить  скасувати додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення  додаткового рішення  про  відшкодування  витрат на  професійну  правничу допомогу. Стягнути з ЖБК «Юність-2» на користь ОСОБА_1   судові витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 грн.
Свої доводи мотивує тим, що заява про   ухвалення  додаткового  рішення  не  відповідає   вимогам  статті 141  ЦПК  України.  Під час  судового   засідання,  в якому було  ухвалено   судове рішення, позивач та його  представник  не  зробили усну  заяву про те, що  ними  будуть  подані  до  суду  першої  інстанції  додаткові докази  про  понесені  позивачем судові  витрати  на правничу допомогу.   Підтвердженням  зазначеного   факту є  запис судового  засідання, яке  фіксувалося  за допомогою  звукозаписувального  технічного  засобу. 
Оскільки ні  сам позивач, ні  його  представник  у судовому  засіданні   не заявляли  усне  клопотання щодо подання  заяви про  стягнення  судових витрат, суд першої інстанції не повинен  був її  долучати до матеріалів справи та задовольняти.
Крім цього, заявлений до стягнення  розмір  витрат на  правничу допомогу не  доведений належними доказами у справі, не  співмірний  зі складністю справи  та часом витраченим адвокатом  на  надання  послуг  та обсягу  наданих послуг. 
Висновок   суду першої інстанції про те, що  при винесенні  рішення  у даній справі  судом було  зроблено посилання  на  ч.9  ст.141 ЦПК  України, відповідно до якої  у випадку, якщо   спір виник внаслідок  неправильних  дій сторони,  суд має право покласти  на таку сторони судові витрати повністю   або частково незалежно  від   результатів вирішення  спору, не  містить обґрунтування в чому  полягали  "неправильні дії" відповідача.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового  рішення суду першої інстанції, колегія суддів  дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно   з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Задовольняючи заяву про стягнення витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір таких  витрат в сумі 3 500 грн доведений належними доказами, заява про  ухвалення  додаткового  рішення   з доказами на підтвердження  таких витрат  була направлена  на  адресу суду  та відповідачу 05.04.2021, тобто  у встановлені   ст.141  ЦПК  України строки.
Колегія суддів не може  повністю погодитись  з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів вважає, що на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, представник позивача - адвокат Басараб  Н. В.  у позовній заяві зазначив, що попередній  розрахунок судових витрат позивача складається з              6 000 грн  - суми сплаченої  правничої  допомоги та 2 102 грн  - суми судового  збору. 
Однак, будь-якого попереднього розрахунку представником позивача наведено не було,  також  не зазначено  про  неможливість його надання.
Після  ухвалення  судового  рішення, 05 квітня  2021  року  адвокат Басараб Н. В.  направила  до  суду  заяву про   стягнення  судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі  3 500  грн, до  якої   надано : Звіт (акт)  №0009 про надання  послуг  (виконаних робіт);   квитанцію   від 06.08.2020  на  суму 2 500  грн  за  оформлення  позову  та участь  в судовому  засіданні  20.08.2020;   квитанції  від 19.02.2021  на  суму 1 000  грн;  видаткові касові ордери  від 06.08.2020  та від  19.02.2021;  договір  про  надання  правових  (юридичних, адвокатських) послуг №00009 від  16.02.2017  р.;  додаткову  угоду  до  договору  №00009 про  надання   правових  (юридичних, адвокатських)  послуг  від 17.02.2020 р.;  довідку про  взяття на  облік  платника податків  адвоката Басараб  Н. В., копію  свідоцтва на  заняття адвокатською  діяльністю та копію  ордеру  на  надання  правничої  (правової) допомоги ЖБК  "Юність-2". 
Як вбачається  з наданих  документів,  представник  позивача -  адвокат Басараб  Н. В. повинна  була і мала можливість зазначити у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, який повинен понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи, також мала можливість перед судовими дебатами у суді першої інстанції надати такий розрахунок, зазначивши розмір витрат, які поніс позивач  на оплату правничої допомоги, а також мала можливість надати докази у підтвердження понесених позивачем витрат, які  існували на  час ухвалення  рішення. 
У запереченні  на заяву про стягнення  судових витрат відповідач посилався на вказані обставини, однак суд першої інстанції на ці  доводи уваги не звернув та не надав їм оцінку у додатковому рішенні.
У заяві про відшкодування судових витрат адвокатом Басараб   Н. В.  не наведено поважних причин, з яких вона  була позбавлений можливості зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок витрат позивача на правову допомогу у позовній заяві та перед судовими дебатами, а також надати суду докази до судових дебатів.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення суду знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду і не були спростовані представником позивача.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат на правову допомогу, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи, не подання до судових дебатів заяви про відшкодування судових витрат на правову допомогу, а також порушення порядку та строків подання розрахунку суми судових витрат та доказів у підтвердження понесених витрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції додаткове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому підлягає скасуванню, а заява представника позивача про відшкодування витрат позивача на правову допомогу задоволенню не підлягає.
З огляду  на  те, що  судом  вирішувалось  питання  ухвалення додаткового  рішення  з приводу розподілу судових витрат, яким спір  по суті не  вирішувався, правові  підстави для  відшкодування  ОСОБА_1 витрат  на  оплату  правничої допомоги за  подання  апеляційної скарги  на таке рішення  відсутні.
Керуючись ст. 367, 374,  376, 381-383 ЦПК  України апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Солом`янського  районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року скасувати, у задоволенні заяви представника Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" - адвоката Басараб  Наталії  Володимирівни про стягнення  витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач:                                                                            Г. М. Кирилюк         
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. А. Семенюк