П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  141/517/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Климчук С.В. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 

16 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Оратівського районного суду Вінницької області  від  06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про  визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 

В С Т А Н О В И В :
в липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №956684 від 19.07.2021.
Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 06.09.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06.09.2021 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.  
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. 
Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог частини 2 статті 313 КАС України.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №956684, 19.07.2021 о 11 год. 50 хв. в с. Лопатинка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ГАЗ 3309-354 д.н.з. НОМЕР_1 перевозив дизельне паливо з порушенням спеціальних правил перевезення небезпечних вантажів, а саме неналежним чином оформлена товарно-транспортна накладна, відсутні письмові інструкції.
За вказаних обставин, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова серії БАБ№ 956684від 19.07.2021 винесена відповідно до діючого законодавства України уповноваженою на те особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, а обставини для її скасування, вказані позивачем, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому підстав для визнання її протиправною та її скасування не вбачається.
Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано інших жодних доказів в підтвердження та обгрунтування вимог, викладених у заявленому адміністративному позові. При цьому, заперечень, які позивач надавав при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, суду не надано.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, перевезення небезпечних вантажів регулюється, зокрема, Законом України "Про перевезення небезпечних вантажів", Законом України "Про приєднання України до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)", а також Правилами, які визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.
Згідно з п.4 розд.3 Правил № 656 (зараз і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції, а в пунктах пропуску через державний кордон на компетентні органи.
Пунктом 4 розд.1 Правил № 656 передбачено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.
Водій транспортного засобу, що перевозить небезпечні вантажі, у разі дорожньо-транспортної пригоди або вимушеної зупинки, у результаті яких небезпечні вантажі проникли або можуть проникнути назовні, повинен негайно сповістити про це підрозділ поліції та вжити відповідних заходів, зазначених у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), та письмових інструкціях, передбачених розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ, наведених у додатку 3 до цих Правил (п.8 розд.1 Правил).
Відповідно до п.9 розд.1 Правил № 656 при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи, зокрема, письмові інструкції, передбачені розд.5.4.3 додатка А до ДОПНВ.
Відповідно до вимог статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 132-1 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини, перераховані в статті 280 КУпАП.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. 
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, позивач 19.07.2020 в 11.50 год. здійснив перевезення небезпечного вантажу з порушенням спеціальних правил перевезення небезпечних вантажів, а саме неналежним чином оформлена товарно-транспортна накладна, відсутні письмові інструкції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 ч.1 КУпАП.
Проте, зазначена постанова серії БАБ №956684 від 19.07.2021 не містить посилань на жодні докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч вказаним вище нормам, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.
При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.
Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Слід зазначити, що в силу вимог статті 251 КУпАП візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення ПДР.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, факт вчинення позивачем правопорушення належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.
Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами.
Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені законом та Конституцією України та  всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення а тому, позов слід задовольнити.
Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454 грн., а за подання апеляційної скарги сплачено 681 грн., то за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1135 гривень.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №956684 від 19.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 132-1 КУпАП - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 1135 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.