КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №754/14566/19                                                                                       головуючий у І інстанції: Грегуль О.В. провадження 22-ц/824/17346/2021                                                                                          доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
14 грудня 2021 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу  за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 30 вересня 2021 року у справі за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі КП «Київтеплоенерго»)звернулось із вищевказаною скаргою, яку обґрунтовано тим, що приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, щодо стягнення заборгованості на користь скаржника із ОСОБА_1 
22 липня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника.
Скаржник вказував, що виконавець не перевірив та не встановив наявності спадкоємців боржника, які зобов`язані здійснити погашення заборгованості.
Просив визнати дії виконавця неправомірними, постанову про закінчення  провадження скасувати та зобов`язати приватного виконавця Вараву Р.С. відновити виконавче провадження.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КП «Київтеплоенерго»подало апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Вказує, що висновок місцевого суду, щодо неможливості розгляду скарги у зв`язку із смертю боржника є помилковим та не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки позбавляє підприємство на судовий захист та призведе до невиконання рішення суду, яким стягнено заборгованість на користь КП «Київтеплоенерго».
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Варава Р.С. вказує, що здійснені ним дії, щодо закриття виконавчого провадження в разі смерті боржника передбачені вимогами чинного законодавства, а тому є обґрунтованими, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.  
У судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» підтримав позицію викладену в апеляційній скарзі. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. 
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
 
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що боржник в межах виконавчого провадження, за яким оскаржують дії приватного виконавця, помер, а процесуальним законодавством не передбачено розгляд справ за участю померлих осіб.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.  Конституція України має найвищу юридичну силу.
У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи вбачається, що стягувач звернувся із скаргою на дії приватного виконавця, оскільки останній виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника. 
Колегія суддів зауважує, що процесуальним законодавством не передбачено відмова у відкритті провадження, з підстав визначених судом першої інстанції - смерть боржника у виконавчому провадженні, дії в якому являються предметом скарги.
Вищевказані процесуальні дії позбавляють скаржника права доступу на правосуддя задля вирішення питань передбачених чинним законодавством.
Крім того, саме смерть боржника, являється підставою вчинення виконавцем оскаржуваних дій.
Таким чином, ухвала місцевого суду є помилковою, оскільки не відповідає вимогам процесуального законодавства та обмежує право скаржника у доступі до правосуддя. 
Доводи приватного виконавця  Варава Р.С. у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спрямовані на доведення необґрунтованості вимог скарги, які повинні бути розглянути під час розгляду скарги по суті, а тому не спростовують необґрунтованості ухвали про відмову у відкритті провадження. 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 30 вересня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий
 
Судді: