ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 листопада 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №589/1178/20 
Номер провадження 22-ц/816/1508/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
сторони:             позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Шосткинський міськрайонний відділ державної виконавчої
                      служби Північно-Східного міжрегіонального управління
                      Міністерства юстиції (м. Суми),
третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у
                       Сумській області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Рязанця Андрія Анатолійовича, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області і Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року в складі судді Євдокімової О.П., ухваленого у м. Шостка, повний текст якого складено 06 серпня 2021 року, -

                                                                 в с т а н о в и в :

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відділ ДВС) про стягнення 15297 грн понесеної матеріальної шкоди та 50000 грн компенсації за спричинену моральну шкоду.
Позов мотивовано тим, що на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження № 57266184, за яким через борг зі сплати аліментів державним виконавцем було винесено постанову про обмеження у праві виїзду за кордон. У судовому порядку 29 жовтня 2018 року вказана постанова було скасована, проте державний виконавець 20 лютого 2019 року неправомірно вніс в базу даних Державної прикордонної служби відомості про встановлення відносно заявника обмеження у праві виїзду за кордон. Крім того, 23 травня 2019 року позивач повністю сплатив борг по аліментам і виконавче провадження 03 липня 2019 року було закінчене, проте з вказаної вище бази заборону відносно заявника не було знято, внаслідок чого 03 листопада 2019 року позивач не зміг вилетіти на відпочинок до Турції. Зазначає, що за путівку за себе та дружину тривалістю з 03 по 10 листопада 2019 року сплатив 14556 грн, проте фактично здійснив виліт 06 листопада 2019 року за власний кошт, придбавши квитки за 8019 грн, тобто втратив кошти за чотири дні путівки. Таким чином, просить стягнути з відповідача половину вартості путівки 7278 грн та вартість авіаквитка - 8019 грн, а всього 15297 грн. Крім того, позивач просить компенсувати йому завдану внаслідок неправомірних дій відповідача моральну шкоду, яку оцінив у 50000 грн. При цьому вказав, що жодного разу не був за кордоном, а тому завчасно планував свою відпустку разом з дружиною, проте внаслідок відмови працівниками прикордонної служби України в перетині кордону України дружина здійснила виліт сама, а позивач змушений був повернутись до м. Шостка, витратити наступний день 04 листопада 2019 року на звернення до відділу ДВС з приводу зняття незаконних обмежень, а наступний день - 05 листопада 2019 року витрачено на зняття обмежень в Прикордонній службі України у м. Києві. Крім того, 06 листопада 2019 року позивач витратив на авіапереліт з Києва до Стамбулу та зі Стамбулу до м. Анталія по причині відсутності прямих регулярних авіарейсів. Також позивач звертає увагу на те, що вимушений був звертатись в державні установи і доводити відсутність боргів, почуваючись у зв`язку із цим принизливо, морально страждати. Внаслідок цього заявник поза своєю волею змінив свої життєві плани, витратив три дні свого життя на те, щоб доводити в органах державної влади наявність у нього права безперешкодного перетину кордону України та наявність протиправних дій щодо обмеження його в цьому праві з боку посадових осіб відділу ДВС.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в сумі 11568 грн, моральної шкоди в розмірі 2000 грн, яка завдана посадовими особами Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) порушенням прав, в процесі вчинення незаконних виконавчих дій та не вчинення належних дій у виконавчому провадженні.
Судові витрати у розмірі 840, 80 грн віднесені за рахунок Держави.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області (далі - Казначейська служба) посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем взагалі не доведено факт душевних страждань та заподіяння йому моральної шкоди. Також зазначається, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.
Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди не оскаржується.
Відділ ДВС також оскаржив рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В скарзі зазначається про недоведеність факту заподіяння позивачу моральних страждань, а також про необґрунтований розмір відшкодування завданої матеріальної шкоди. Зокрема зазначається, що державним виконавцем було знято обмеження відносно позивача 04 листопада 2019 року, тобто заявник був позбавлений права на перетин кордон лише один день - 03 листопада 2019 року. Вважає вартість авіаквитка у сумі 8019 грн завищеною.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Рязанець А.А. просить рішення суду змінити в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди, збільшивши розмір відшкодування до 50000 грн. На думку представника позивача, заявлений розмір відшкодування за завдану моральну шкоду є доведеним.
В частині задоволених вимог про стягнення матеріальної шкоди рішення суду не оскаржується.
У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рязанця А.А відділ ДВС просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому зазначається, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди є необґрунтованим, а її заподіяння - недоведене.
Відзиви на інші апеляційні скарги від учасників справи не надходили.
Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Казначейської служби Коперсако Я.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рязанця А.А. слід залишити без задоволення, а апеляційні скарги Казначейської служби і відділу ДВС - задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу ДВС Шкатули М.А. знаходилось виконавче провадження № 57266184 щодо примусового виконання виконавчого листа № 589/4110/17 від 20 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.
Постановою державного виконавця від 24 вересня 2018 року відносно боржника  ОСОБА_1 були встановлені тимчасові обмеження в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 жовтня 2018 року дії державного виконавця Шкатули М.А. визнані незаконними, а постанову про встановлення тимчасовою обмеження боржника у праві виїзду за межі України - скасовано (а.с. 4-5).
Постановою державного виконавця Пчелінцевої І.С. від 03 липня 2019 року виконавче провадження № 57266184 закінчене, а також припинено чинність накладених арештів з майна позивача та скасовані інші заходи примусового виконання рішення суду (а.с. 6).
17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна-СВ» за 14556 грн пакет туристичних послуг (а.с. 10, 11).
Як встановлено судом, туристична путівка була придбана позивачем для себе та дружини для відпочинку у Республіці Туреччина з 03 по 10 листопада 2019 року, яка включала авіа-переліт (а.с. 12).
03 листопада 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в перетині кордону у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби відомостей про позивача відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України від 24 вересня 2018 року (а.с. 7).
Постанова старшого державного виконавця відділу ДВС Шкатули М.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 24 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 57266184 відносно боржника ОСОБА_1 перебувала на виконанні у Державній прикордонній службі України з 20 лютого по 05 листопада 2019 року  (а.с. 8).
З викладеного вище вбачається, що встановлене відносно позивача тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передане на виконання (20 лютого 2019 року) після його скасування у судовому порядку (29 жовтня 2018 року). За цим фактом внесені відомості до ЄРДР за № 12019200110001736 від 03 грудня 2019 року (а.с. 14).
Міністерством юстиції України перевірено законність виконавчого провадження, за результатами якого визнано порушення державним виконавцем строків скасування заходів виконання рішення суду, внаслідок чого відносно винної особи 11 березня 2020 року Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Суми) порушено дисциплінарне провадження (а.с. 9, 45- 51, 75-78,79-80).
Судом також встановлено, що державний виконавець відділу ДВС фактично не заперечував, що внаслідок дій державних виконавців були порушені права позивача.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне надсилання державним виконавцем постанови про зняття тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України призвело до неможливості відбуття ним на відпочинок до Республіки Туреччина, чим заподіяно йому матеріальну та моральну шкоду, обов`язок по відшкодуванню якої покладається на державу Україна в особі Державної казначейської служби України.
Вирішуючи питання розміру заподіяної матеріальної та моральної шкоди суд виходив з того, що позивач втратив 4 дні відпочинку, що коштувало йому 3639 грн, а також витратив 8019 грн на придбання квитка, тобто всього зазнав збитків на суму 11568 грн. Крім того, дії та бездіяльність державного виконавця завдали позивачу моральної шкоди, розмір якої суд оцінив у 2000 грн.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням суду про часткове задоволення позовних вимог та наявності законних підстав для відшкодування позивачу 11658 грн завданої матеріальної шкоди та 2000 грн компенсації заподіяних моральних страждань.
Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості.
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що внаслідок незаконних дій та бездіяльності посадових осіб виконавчої служби позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягає у понесенні ним витрат за 4 дні невикористаної путівки на одну особу, що становить 3639 грн, а також 8019 грн понесених витрат на придбання авіа-квитка.
Доводи апеляційної скарги відділу ДВС з приводу недоведення завданої матеріальної шкоди спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Внаслідок дії тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України позивач фактично був позбавлений можливості 03 листопада 2019 року здійснити виліт до Республіки Туреччина за раніше придбаною путівкою разом зі своєю дружиною, що мало наслідком порушення його планів щодо відпочинку, він змушений був витрачати свій час на звернення до державних установ для відновлення порушених прав, що у свою чергу завдало ОСОБА_1 моральних страждань.
Зважаючи на характер та обсяг страждань позивача, тяжкість вимушених змін у його житті через неможливість у запланований час скористатись відпусткою, колегія суддів апеляційного суду погоджується з оцінкою місцевим судом завданої позивачу моральної шкоди у сумі 2000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості.
Підстав для збільшення суми відшкодування за заподіяну моральну шкоду колегія суддів не вбачає.
Проте, з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з рахунку Державного казначейства України колегія суддів погодитись не може, оскільки кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тобто резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів.
Крім того, необхідність зазначення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися, процесуальний закон не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/23967/16.
Відтак, на підставі п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року підлягає зміні шляхом викладення його резолютивної частини у новій редакції.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                         п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рязанця Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області і Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 11568 грн компенсації завданої матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                      В.І.Криворотенко

Судді:                                                                                                С.С.Ткачук

                                                                                                           Т.А.Левченко