ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року                                                                             Справа № 918/58/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя          Мельник О.В.
суддя                                  Петухов М.Г.
суддя                                  Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Орловській Т.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/58/21
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕФСІМАНІЯ"
2) ОСОБА_1 
про стягнення у розмірі 690 758 грн 45 коп.
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача 1 - не з`явився,
відповідача 2 - не з`явився,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. у справі №918/58/21 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕФСІМАНІЯ" про визнання виконавчого документу від 30.03.2021 р. у справі №918/58/21 таким, що не підлягає виконання відмовлено.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволити. Стягнути з ТОВ "Спектр-Агро" на користь ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" суму сплаченого судового збору.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 р. ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. у справі №918/58/21 залишено без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕФСІМАНІЯ" - без задоволення.
28.09.2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/58/21, в якій проситься суд стягнути з ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" на користь ТОВ "Спектр-Агро" 12770 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати та конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплати правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 06.09.2021 р. (тобто до закінчення судових дебатів у справі), вказав, що про понесені судові витрати ним буде повідомлено суд в порядку ч.8 ст.129 ГПК України (т.2, а.с.157-165).
Клопотання про прийняття додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат були надіслані позивачем до Північно-західного апеляційного господарського суду листом з описом вкладень 23.09.2021 р., що підтверджується відповідною відміткою відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (т.2, а.с.246).
Згідно ч.7 ст.116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Таким чином, з огляду на дату прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №918/58/21 (21.09.2021 р.) та дату надіслання вищевказаних доказів до суду, колегією суддів встановлено дотримання позивачем строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому його заява про здійснення розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем разом із заявою про здійснення розподілу судових витрат було подано до суду копії: 1) договору №01/12/2020 про надання правової допомоги від 01.12.2020 р.; 2) акту №32 здачі-приймання виконаної правової допомоги від 21.09.2021 року; 3) платіжного доручення №14127 від 21.09.2021 р. на суму 12770 грн.; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адвокатського бюро «Василя Бонтлаба»; рішення №1 засновника адвокатського бюро «Василя Бонтлаба» від 12.12.2018 р.; наказу №1 адвокатського бюро «Василя Бонтлаба» (т.2, а.с.224-236)
Матеріали справи також містять витяг з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Бонтлаба В.В., а також оригінал довіреності ТОВ «Спектр-Агро» від 22.12.2020 р., що посвідчує повноваження адвоката Бонтлаба В.В. на надання правової допомоги (т.2, а.с.175-176).
01.12.2020 року між ТОВ «Спектр-Агро» (далі - клієнт) та адвокатським бюро "Василя Бонтлаба (далі - бюро) в особі керівника Бонтлаба Василя Васильовича був укладений договір про надання правової допомоги №01/12/2020 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. договору бюро зобов`язується здійснити захист, представництво в суді або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, в тому числі, але не виключно: представництво інтересів клієнта у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів та/або надання консультацій щодо захисту та представництва клієнта в суді; правовий захист інтересів клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, вимог, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову, заяв по суті справи, скарг та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів клієнта з усіма необхідними правами у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами, в усіх підприємствах, установах і організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в державних органах та органах місцевого самоврядування, в судах України усіх рівнів, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", третейських судах, передбачених Законом України, "Про третейські суди", в органах Міністерства юстиції України (включаючи Департамент державної виконавчої служби), в органах державної виконавчої служби всіх рівнів, перед приватними виконавцями будь-якого виконавчого округу, арбітражними керуючими, ліквідаторами з усіма правами, наданими Кодексом адміністративного судочинства, Цивільним процесуальним кодексом України, господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства, Законом України "про виконавче провадження" , Законом України "про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та іншими актами законодавства України, а також з усіх інших питань, що стосуються діяльності клієнта та необхідні для виконання даного договору (п.1.2. договору).
Пунктом 2.2 договору визначено, що безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Бонтлаб Василь Васильович на підставі документів передбачених процесуальним законодавством. Клієнт зобов`язаний видати у встановленому законодавством порядку довіреність на ім`я адвоката Бонтлаба Василя Васильовича із необхідним обсягом повноважень.
У пункті 5.1. договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в акті здачі-приймання виконаної правової допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність правової допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання, досвід та кваліфікацію адвоката, строки, ступінь терміновості виконання правової допомоги та інші суттєві обставини.
Відповідно до довіреності від 22.12.2020 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» уповноважило адвоката Бонтлаба Василя Васильовича, зокрема, представляти довірителя у всіх судах України усіх рівнів, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», в тому числі, але не виключно у Верховному Суді, апеляційних судах та судах першої інстанції. Вказаною довіреністю також визначено обсяг прав наданих адвокату Бонтлабу В.В.. 
З акту №32 здачі-приймання виконаної правової допомоги від 21.09.2021 р. вбачається, що на виконання умов договору №01/12/2020 про надання правової допомоги від 01.12.2020 р. АБ «Василя Бонтлаба» було надано ТОВ «Спектр-Агро» наступну правову допомогу, зокрема: 1) зустріч із клієнтом в режимі відеоконференції з метою з`ясування обставин справи №918/58/21 по якій надається правова допомога у зв`язку із апеляційною скаргою ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. - 1 година; 2) аналіз апеляційної скарги ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 року та ухвали господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. по справі №918/58/21 - 2 години; 3) аналіз судової практики, в тому числі практики апеляційних судів та практики Касаційного господарського суду Верховного Суду, щодо розгляду справ про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню - 3 години; 4) підготовка відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 року по справі №918/58/21; направлення копії відзиву ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ», ОСОБА_1 та оригіналу до Північно-західного апеляційного господарського суду - 5 годин; 5) участь адвоката Бонтлаб В.В. 21.09.2021 р. у судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів по справі №918/58/21: надання пояснень у справі, підтримання правової позиції - 1700 грн.;               6) гонорар адвоката у зв`язку із прийняттям позитивного для клієнта рішення - відмови в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. по справі №918/58/21 - 2270 гривень.
У пунктах 2 та 3 вказаного акту сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги бюро складає 800 грн., участь у судовому засіданні - 1700 грн., а гонорар у випадку прийняття позитивного для клієнта рішення: відмови в задоволенні апеляційної скарги - 2270,00 грн.. Загальна вартість наданої правової допомоги склала 12770 грн..
Відповідно до платіжного доручення №14127 від 21.09.2021 року ТОВ «Спектр-Агро» перераховано адвокатському бюро «Василя Бонтлаба» 12770,00 грн., призначення платежу - оплата за надання правової допомоги згідно акту №32 від 21.09.2021 р. до договору 01/12/2020 р. від 01.12.2020 року.
Розглядаючи заяву позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 цього Кодексу ).
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегією суддів встановлено, що ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" було подано до суду заперечення на заяву ТОВ "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій просить суд заяву позивача задоволити частково, зокрема, в частині витрат пов`язаних із участю представника позивача в судовому засіданні.
ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" вказує, що заявлені до стягнення витрати на професійну правову допомогу є неспівмірними, значно перевищують вартість таких послуг на ринку юридичних послуг регіону та не є підтвердженими.
Звертає увагу суду на те, що всі доводи позивача озвучені в апеляційному суді не відрізняються від озвучених ним в суді першої інстанції, а тому вважає, що додаткового аналізу судової практики та апеляційної скарги при наданні правової допомоги адвокатом здійснено не було. 
Крім того зазначає, що зустріч з клієнтом, направлення відзиву на апеляційну скаргу сторонам та суду не відноситься до професійної правової допомоги.
Враховуючи вищевикладене та надаючи оцінку детальному опису наданих позивачем послуг, що міститься у акті №32 здачі-приймання виконаної правової допомоги (далі - акт) колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Зокрема, що стосується послуги адвоката пов`язаної із зустріччю з клієнтом в режимі відеоконференції з метою з`ясування обставин справи №918/58/21 по якій надається правова допомога у зв`язку із апеляційною скаргою ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. - 1 год. (п.1 акту), апеляційний суд вважає, що така послуга не відповідає критерію необхідності таких судових витрат, оскільки адвокат Бонтлаб В.В. здійснював представництво позивача в суді першої інстанції, а отже був знайомий з правовою позицією клієнта, усіма матеріалами справи та нормативно-правовим регулюванням спірних правовідносин. За таких обставин суд вважає, що адвокат не потребував додаткового з`ясування обставин справи №918/58/21, а тому витрати на професійну правову допомогу в цій частині відшкодуванню не підлягають.
Щодо послуг адвоката з аналізу апеляційної скарги ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» та ухвали господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. у справі №918/58/21 - 2 год. (п.2 акту) та з аналізу судової практики, зокрема, Касаційного господарського суду Верховного Суду - 3 год. (п.3 акту) апеляційний господарський суд вважає, що такі послуги є єдиним комплексом юридичних послуг за наслідком яких досягається єдина мета представництва - формування вірної правової позиції клієнта, що знаходить своє вираження у відзиві на апеляційну скаргу. А тому такі послуги охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзиву на апеляційну скаргу (п.4 акту). Схожа правова позиція викладена у додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі колегії суддів Верховного Суду у справі №922/2321/20 від 08.04.2021 року.
При цьому, судом встановлено, що вивчення адвокатом практики апеляційних судів (послуга, що включена до п.3 акту), з огляду на положення ч.4 ст.236 ГПК України, не є необхідним для формування правової позиції позивача в суді, оскільки обов`язковими для врахування судами є виключно висновки викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що послуга з направлення відзиву на апеляційну скаргу до суду та сторонам у справі (що включена до п.4 акту), з огляду на положення статті 123 ГПК України, не належить до витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не відносяться до видів адвокатської діяльності визначених ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не потребує застосування адвокатом спеціальних знань в галузі права. Такі висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції викладеній у додатковій постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 14.07.2021 р. у справі №910/11884/19.
На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правову допомогу визначених у пунктах 2, 3, 4 акту №32 здачі-приймання виконаної роботи у сумі 8000 грн. (10 год. * 800 грн.) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні із виконаною роботою адвокатом у суді апеляційної інстанції (її складністю, обсягом та часом, витраченим ним на виконання таких робіт), а отже їх розмір є необґрунтованим у зазначеній частині. Разом з тим, суд дійшов висновку, що витрати позивача в цій частині підлягають розподілу частково у сумі 4000 грн., що дорівнює вартості 5 годин роботи адвоката за виконання комплексу робіт пов`язаних із підготовкою відзиву на апеляційну скаргу. 
Оцінюючи вартість послуг адвоката за участь у одному судовому засіданні під час розгляду апеляційним судом справи №918/58/21 у сумі 1700 грн. (п.5 акту), колегія суддів вважає її обґрунтованою та такою, що відповідає фактично наданим послугам з огляду на таке.
Зокрема, у пункті 2 акту №32 здачі-приймання виконаної правової допомоги від 21.09.2021 р. сторони визначили, що вартість участі адвоката у судовому засіданні становить 1700 грн. Таким чином, розмір винагороди адвоката за участь у судовому засіданні визначений сторонами у вигляді фіксованої суми та не змінюється в залежності від витраченого адвокатом часу.
Оскільки представник позивача приймав участь у одному судовому засідання в суді апеляційної інстанції, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання (т.2, а.с.187), а також з огляду на те, що ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" у своїх запереченнях підтримує задоволення заяви позивача в цій частині, колегія суддів вважає, що витрати позивача на професійну правову допомогу за участь адвоката в судовому засіданні у сумі 1700 грн. підлягають відшкодуванню.
Щодо здійснення розподілу гонорару адвоката у зв`язку із прийняттям позитивного рішення для клієнта - відмови в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ГЕФСІМАНІЯ» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30.07.2021 р. по справі №918/58/21, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
За умовами пункту 2 акту №32 здачі-приймання виконаної правової допомоги від 21.09.2021 р. розмір такого гонорару фіксований та становить 2270 грн.. Таким чином відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою та є складовою частиною гонорару адвоката, а тому належить до судових витрат та підлягає розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі №904/4507/18.
Апеляційний суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Оцінивши розмір заявленого до стягнення позивачем «гонорару успіху», за відсутності обґрунтованих доводів відповідача 1 щодо неспівмірності таких витрат, з урахуванням положень ч.6 ст.126 ГПК України, колегією суддів встановлено, що розмір таких витрат є розумним, співмірним зі складністю справи та її значенням для позивача, а тому підлягає відшкодуванню на користь ТОВ "Спектр-Агро".
Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 р. у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підставі вищевикладеного, враховуючи результати розгляду спору та клопотання відповідача 1 про зменшення таких витрат, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, колегія суддів, з урахуванням положень статей 126, 129 ГПК України, дійшла висновку, що заява ТОВ "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/58/21 підлягає частковому задоволенню. Апеляційний господарський суд вважає правомірним покладення на ТОВ "ГЕФСІМАНІЯ" витрати понесені ТОВ "Спектр-Агро" на професійну правничу допомогу під час розгляду справи №918/58/21 судом апеляційної інстанції у сумі 7970 грн..
Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
                       
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/58/21 - задоволити частково.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕФСІМАНІЯ" (35420, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Вовкошів, вул. Січових Стрільців, буд. 2, код                          ЄДРПОУ 40180665) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, код ЄДРПОУ 36348550) 7970,00 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят гривень нуль копійок) понесених витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
3. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/58/21 в іншій частині - відмовити.
4. Господарському суду Рівненської області видати судовий наказ.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "11" жовтня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.