ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 р.	Справа № 520/5837/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, року по справі № 520/5837/2020
за позовом           Харківського національного університету внутрішніх справ      
до            ОСОБА_1                    
про стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Харківський національний університет внутрішніх справ, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі суму 135 431 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять одна) грн 63 коп.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт: серія - НОМЕР_1 , виданий Вовчанським РВ ГУМВС України в Харківській області, 03.01.2011 ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (Одержувач: ХНУВС код організації: 08571096, Банк одержувача: Державне казначейство України м. Київ, р/р: UA 418201720313271001201005066, МФО: 820172, призначення платежу *;146302;1600034;1;ННІ;*відшкодування витрат на утримання звільненого з ЗВО МВС України (територіального органу поліції) юридична адреса: 61080, пр-т. Льва Ландау, 27, м. Харків), витрати, пов`язані з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі суму 135431 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять одна) грн 63 коп.
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідач клопотав про розгляд справи без його участі.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 16.08.2013 по 24.03.2020. 
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2013 №179 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ з 16.08.2013 та присвоєно звання, "рядовий міліції".
01 вересня 2013 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Пунктом 2.3.6. вказаного договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, особа зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.
Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Не відпрацювавши трьох років, наказом ХНУВС від 29.08.2017 №427 о/с відповідача було зараховано слухачем магістратури денної форми навчання з 29.08.2017. 
01.09.2017 року між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області укладено тристоронній контракт про здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
Відповідно до п. 3.5 контракту у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання особа зобов`язана відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про національну поліцію".
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 23.02.2019 №62 о/с відповідач був відрахований зі складу курсантів та відкомандирований до ГУНП України в Харківській області для подальшого проходження служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 24.02.2020 №64 о/с відповідача звільнено відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), що підтверджується витягом із наказу Головного управління Національної поліції у Харківській області.
Поряд із цим, ОСОБА_1 22.07.2020 було подано цивільний позов до Комінтернівського районного суду м. Харкова про визнання недійсним контракту про здобуття освіти у ВНЗ із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських від 01.09.2017.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/5033/20 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ, Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання договору про надання послуг недійсним - закрито провадження у справі.
Оскільки відповідач не виконав умови договору, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач проходив навчання  за державні кошти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання та враховуючи те, що відповідача звільнено з публічної служби за власним бажанням, то відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" відповідач повинен відшкодувати витрати на утримання за період навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ, визначені ХНУВС в довідках про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта та магістра в сумі 135431,63 грн. 
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 Закону України "Про Національну поліцію" професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено приписами ч.5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
З огляду на вищевикладені норми суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку відповідач перебуває на посаді публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, а отже  питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.
Відтак, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби належить до питання проходження публічної служби такою особою.
З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що згідно з довідок-розрахунків витрат на грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення та вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (а.с. 14-19), які складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 27.02.2017 № 4/336д, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 135431,63 грн.
Харківським національним університетом внутрішніх справ складено довідку розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, в якій вказано, що загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача з 16.08.2013 по 04.03.2017 становить 47187,29 грн. Вказану довідку під особистий підпис отримав ОСОБА_1 23.03.2017.
Також, Харківським національним університетом внутрішніх справ складено довідку про фактичні витрати, пов`язані з утриманням магістра, в якій вказано, що загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача з 01.09.2017 по 23.02.2019 становить 88244,34. Вказану довідку також під особистий підпис ОСОБА_1 отримав 19.02.2019.
Відповідачу направлялося повідомлення ГУ НП в Харківській області від 20.03.2020 №2153/119/71/01/16-2020, яким повідомлено про зобов`язання відшкодувати МВС України у встановлені строки витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у повному розмірі за весь період фактичного навчання. 
Також, на адресу ХНУВС було направлено лист ГУ НП в Харківській області від 27.03.2020 щодо вирішення питання відшкодування витрат вартості навчання позивача, звільненого зі служби в Національній поліції України наказом ГУ НП в Харківській області від 24.03.2020 №64 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). Вказаний лист позивач отримав 03.04.2020 (Вх. 1/656).
Проте, отримавши довідку про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта, які складають 135431,63 грн та повідомлення ГУ НП в Харківській області про зобов`язання відшкодувати МВС України у встановлені строки витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, відповідач в добровільному порядку не відшкодував вказаної суми, доказів її сплати до суду не також не надав.
Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались, ані протягом навчання у ХНУВС, ані протягом роботи.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі – Порядок №261).
Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
При цьому, згідно із положеннями п. 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до п.4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Згідно із п. 6 Порядку №261 особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.
Примірна форма договору затверджується МВС.
З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному випадку відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із навчанням особи, сума яких визначається на підставі розрахунків витрат на утримання осіб.
Крім того, слід зазначити, що як передбачено положеннями п. 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Враховуючи викладені обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року по справі № 520/5837/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	В.Б. Русанова    Я.В. П`янова   	

Повний текст постанови складено  16.12.2021 року