Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року
м. Київ
справа 357/10242/19
провадження № 51-434 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
захисника                                        ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги  ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого  2020 року про повернення його апеляційної скарги та касаційну скаргу представника ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року про відмову у поновленні строку апеляційного оскарження та повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 11 листопада 2019 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 11 листопада 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 12018110030000588, із забороною його відчужувати, знищувати, перетворювати, як добросовісним набувачам, так і іншим третім особам, що заявляють право вимоги на нього, а також вчиняти будь-які нотаріальні, реєстраційні та виконавчі дії щодо цього майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді місцевого суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року було відмовлено    у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 11 листопада                    2019 року. Іншою ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 повернуто заявнику.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах ОСОБА_7 , поданих у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_8 , скаржник вказує на незаконність ухвал апеляційного суду від                     13 лютого 2020 року, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вказаних судових рішень.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив закрити касаційне провадження.
Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення касаційної скарги ОСОБА_7 .
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені                         у касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Водночас, предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги або про відмову у відкритті апеляційного провадження в контексті статей 393, 424 КПК.
Таким чином, законодавчо визначені повноваження касаційного суду щодо рішень слідчих суддів – забезпечити провадження з перегляду таких рішень                             в апеляційному порядку згідно з вимогами кримінального процесуального закону.
Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.
Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 звертався в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_8 до касаційного суду 21 та 28 лютого                   2020 року  зі скаргами на ухвали Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 11 листопада 2019 року та відмову              у поновленні строку на оскарження вказаної ухвали слідчого судді. Суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження за касаційними скаргами на зазначенні рішення, оскільки ці ухвали Київського апеляційного суду є предметом оскарження в касаційному порядку.
Однак після надходження матеріалів провадження з місцевого суду стало відомо, що ОСОБА_7 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 399 КПК,                1 липня 2020 року знову повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді   Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року про накладення арешту на майно, за результатами розгляду якої суд апеляційної інстанції своїм рішенням від 5 жовтня 2020 року поновив строк апеляційного оскарження, скасував вказану ухвалу слідчого судді місцевого суду та призначив новий розгляд в суді першої інстанції.
Таким чином, адвокатом ОСОБА_7 реалізовано право на апеляційний перегляд ухвали слідчого судді про арешт майна як у своїх інтересах, так                                               і в інтересах ОСОБА_8 . 
Оскільки касаційне провадження за скаргами ОСОБА_7 було відкрито до того, як  ухвала слідчого судді  була переглянута в апеляційному порядку та за результатами апеляційного розгляду прийнято остаточне рішення, то з огляду на приписи ч. 4 ст. 424 КПК, касаційне провадження необхідно закрити.
Ухвалюючи таке рішення, Суд керується висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у справі №757/40473/18-к, який зводиться до того, що у випадку відкриття касаційного провадження щодо ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, коли після надходження витребуваних матеріалів провадження до касаційного суду стало відомо, що учасник провадження, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 399 КПК, повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, за результатами розгляду якої суд апеляційної інстанції постановив остаточне рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись статтями  432, 403 КПК, Суд 
постановив:
Касаційне провадження за касаційними скаргами адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого  2020 року про повернення його апеляційної скарги та касаційну скаргу представника ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року про відмову у поновленні строку апеляційного оскарження та повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 11 листопада 2019 року – закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3