П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8773/20	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Одеської міської ради, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року (суддя Харченко Ю.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 08.04.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , якій діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 , діючи у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернувся до адміністративного суду з позовом до Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому, з урахуванням неодноразових уточнень позову, остаточно просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення прав ОСОБА_1 та його малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заяві від 23.08.2020 року, та досудовому попередженні від 25.08.2020 року;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , який діє в власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 від 23.08.2020 року, та досудове попередження від 25.08.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 був задоволений частково.
Визнано протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо не надання ОСОБА_1 запитуваних у заяві від 23.08.2020 року матеріалів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі висловлює свою незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та прийняте нове рішення, яким зобов`язати Службу у справах дітей Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини від 23.08.2020 року та досудове попередження від 25.08.2020 року.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково вважав, що надання відповіді на інформаційний запит від 04.09.2020 року вирішив спір у даній справі, оскільки така відповідь є не повною. Також апелянт зауважив, що предметом розгляду даної справи є його право ознайомлюватись з відомостями щодо себе.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , якій діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ставиться питання про часткове скасування судового рішення та ухвалення нового, яким визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо порушення прав малолітньої ОСОБА_2 та зобов`язати Службу у справах дітей Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах і інтересах неповнолітньої дитини від 23.08.2020 року та досудове попередження від 25.08.2020 року.
В обґрунтування поданої скарги, окрім доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , також зазначається, що в описової частині рішення суд першої інстанції погодився з порушенням прав ОСОБА_2 , проте рішення суду не містить висновків щодо задоволення позовних вимог відносно неповнолітньої.

В апеляційній скарзі Служби у справах дітей Одеської міської ради ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування поданої скарги відповідач зазначив, що діяв у спірних правовідносинах згідно вимог Закону України "Про звернення громадян", статтею 18 якого чітко визначено, що право на ознайомлення з матеріалами перевірки має лише той громадянин, який звернувся з відповідним зверненням та лише при розгляді звернення, тобто до прийняття відповідного рішення. Проте, на час звернення позивача відносно нього будь-яки питання не розглядалися. Також апелянт стверджує, що позивачі помилково застосовують до спірних правовідносин вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки спірні правовідносини відносяться до сфери регулювання Закону України "Про звернення громадян".

Судом першої інстанції справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданих скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2020 року Службою у справах дітей Одеської міської ради підготовлений та направлений до голови Суворовської РДА Одеської міської ради за №08/3354 проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. І а.с. 210-217).
Копію зазначеного проекту було надіслано ОСОБА_1 листом від 06.05.2020 №09/4666 на його інформаційний запит від 04.05.2020 року (т. І а.с. 223-225).
23 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою вх.№110-ел від 25.08.2020 року, в якій просив надати йому на ознайомлення усі матеріали справи стосовно нього та його малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: заяви, листи, висновки, рекомендації, протоколи, пояснення (листи) відповідача до Обласної адміністрації, заяви матері та або її представника, заяви про ознайомлення зі справою ОСОБА_3 (матір малолітньої ОСОБА_2 ) та її представників, адвокатські запити, та відповіді на них та інші споріднені документи, де є присутні вказані прізвища (т. І а.с. 12).
25 серпня 2020 року Службою у справах дітей Одеської міської ради листом вих. №09/8744 повідомило, що відповідно до статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право знайомитися з матеріалами перевірки. На час розгляду означеної заяви, Службою у справах дітей Одеської міської ради не розглядаються питання стосовно позивача та малолітньої ОСОБА_2 (т. І а.с. 13).
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Служби у справах дітей Одеської міської ради досудове попередження, у якому просив не перешкоджати в ознайомленні та надати усі матеріали справи стосовно нього та його малолітньої дитини (т. І а.с.14,15).
26 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Служби у справах дітей Одеської міської ради інформаційний запит (вх.№1366-К), у якому просив повідомити причину відмови в ознайомленні з матеріалами справи та коли, та в якій спосіб він може ознайомитися з матеріалами справи стосовно ОСОБА_1 та його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: заяви, листи, висновки, рекомендації, протоколи, пояснення (листи) відповідача до Обласної адміністрації, заяви матері та або її представника, заяви про ознайомлення зі справою ОСОБА_3 та її представників, адвокатські запити, та відповіді на них, та інші споріднені документи, де є присутні вказані прізвища у будь-якій формі.
На вказаний інформаційний запит від 26.08.2020 року та досудове попередження від 25.08.2020 року Службою у справах дітей Одеської міської ради листом вих. №09/1169 від 26.08.2020 року повідомлено ОСОБА_1 , що станом 26.08.2020 року Службою у не розглядаються питання стосовно нього та малолітньої ОСОБА_2 .
Також, зазначено, що на попереднє звернення ОСОБА_1 з порушеного питання від 25.08.2020 року вх.№110-ел, листом від 25.08.2020 року вих. №09/8744 його про це було проінформовано.
Вважаючи, що Служба у справах дітей Одеської міської ради протиправно проігнорувала звернення про ознайомлення з матеріалами, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що на інформаційний запит ОСОБА_1 від 04.09.2020 року вх.№1436-К Службою у справах дітей Одеської міської ради 15.09.2020 року надіслано лист №09/9780 з додатками на 55 аркушах, яка містить інформацію щодо надходження в період з 01.06.2019 року по 04.09.2020 року від ОСОБА_3 або її представників листів, заяв, інформаційних запитів, повідомлень, звернень, які стосуються ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 . На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що оскільки запитувані документи були позивачу надані то його позов в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 23.08.2020 року та досудове попередження від 25.08.2020 року задоволенню не підлягають.
Водночас, з огляду на наявні у відповідача вищезазначені документи, що стосуються ОСОБА_1 , суд визнав протиправною бездіяльності Служби у справах дітей Одеської Міської ради щодо не надання запитуваних у заяві від 23.08.2020 року матеріалів.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи застосовує принцип законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, у частині третьої статті 32 Конституції України проголошено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Стаття 2 Закону України "Про інформацію" визначає, що основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про інформацію" право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Абзац другій частини другої статті 11 Закону України "Про інформацію" встановлює, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що обмеження права особи на отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях інформацію про себе, розпорядниками якої є відповідні суб`єкти, може бути обмежене лише законом та лише в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації містять і положення Закону України "Про звернення громадян".
Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами, станом на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами відносно себе та своїй дитини (23.08.2020 року), у Служби у справах дітей Одеської міської ради була наявна відносно заявника інформація, зокрема проект висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.03.2020 року вих.№08/3354 та інше.
Враховуючи, що відповідачем не наведене передбачених законом підстав для відмови ОСОБА_1 у доступі до такої інформації, колегія суддів вважає, що Служба у справах дітей Одеської міської ради у спірних правовідносинах діяла не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
При цьому, направлення заявнику копії документів не позбавляє його права в майбутньому знайомитися в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування з відомостями про себе, як про це помилково вважав суд першої інстанції.
До того ж, судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 липня 2021 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року, яким визнано протиправними дії Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо ненадання відповіді у повному обсязі на інформаційний запит ОСОБА_1 від 04.09.2020 року.
Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення прав ОСОБА_1 у заяві від 23.08.2020 року є необгрутованими, оскільки зазначена заява була розглянута та неї надано відповідь. Вчинення відповідачем певних дій спростовує доводи позивача про його є бездіяльність (пасивну поведінку). Тому колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку буде визнання протиправними дій Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , а не визнання протиправною бездіяльності.
Враховуючи, що судом встановлено протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права є зобов`язання Служби у справах дітей Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.08.2020 року.
Водночас, оскільки досудове попередження за своє суттю є повідомленням про намір звернення до суду і реагування на нього не є обов`язковим, колегія суддів не вбачає в діях/бездіяльності Служби у справах дітей Одеської міської ради протиправності під час розгляду досудового попередження від 25.05.2020 року, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Позов в частині в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві від 23.08.2020 року не підлягають задоволенню з наступних обставин.
Згідно із статтею 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.
Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.
Наведені норми дають право батьків на захист прав своєї дитини. Батьки є законними представниками своїх дітей і без спеціальних повноважень (довіреності) виступають на захист їхніх прав з будь-якими фізичними і юридичними особами, у тому числі в судах. Представляти права і інтереси дитини можуть як обидва батьки, так і один з них за погодженням між ними. Причому батьки повинні захищати права і інтереси дітей, а не свої права і інтереси. Під захистом прав дитини слід розуміти відновлення порушеного права та створення умов, які компенсують втрату прав або усунення перешкод на шляху здійснення права та інтересів.
Варто також зауважити, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Не дозволяється скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні дії/бездіяльність впливають на його правове становище.
Згідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Наведене дає підстави для висновку, що саме на позивача покладено обов`язок довести наявність порушеного права. В свою чергу, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 не обґрунтовано, яким чином дії/бездіяльність відповідача порушують права малолітньої ОСОБА_2 , і яким чином задоволення позовних вимог в частині щодо визнання протиправної бездіяльність відповідача щодо порушення прав малолітньої ОСОБА_2 призведе до відновлення чи усуне перешкоди на шляху здійснення прав дитини, позов цій частині задоволенню не підлягає.
Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не може бути визнано законними і обґрунтованими, оскільки суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив належним чином доводи позивача та не надав правової оцінки діям відповідача у спірних правовідносинах.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840,80 грн. та 1261,20 грн. за подачу апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Одеської міської ради – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року скасувати, та ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 , якій діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.08.2020 року.
Зобов`язати Службу у справах дітей Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.08.2020 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Служби у справах дітей Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2  102 (дві тисячі сто дві) гривні.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов