Справа № 308/2642/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Бисаги Т. Ю., Куштана Б. П.,
з участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за матеріалами заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Розман Сергій Юрійович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування та витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 серпня 2021 року, постановлену суддею Заревою Н. І.,
в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради про визнання недійсним та скасування пункту 1.1. рішення Ужгородської міської ради 1-ої сесії VІІІ-го скликання від 22.12.2020 № 30 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, площею 0,0576 га, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та її реєстрацію в реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 40091335.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021, зокрема прийнято до розгляду вказаний позов ОСОБА_1 та відкрито провадження у цій справі.
Ухвалою цього ж суду від 28.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 .
У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Розман С.Ю., звернулася до суду з заявою про зміну предмета позову, в якій просила суд: 1) залучити до участі у справі в якості співвідповідача – ОСОБА_3 ; 2) визнати незаконним та скасувати пункт 1.1. рішення Ужгородської міської ради 1-ої сесії VІІІ-го скликання від 22.12.2020 № 30 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, площею 0,0576 га по АДРЕСА_1 , та передачу її у власність ОСОБА_2 ; 3) витребувати від ОСОБА_3 на її користь зазначену земельну ділянку, площею 0,0576 га, по АДРЕСА_1 .
У липні 2021 року представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Розманом С.Ю. подано до суду заяву про забезпечення даного позову.
Заява обґрунтована тим, що після звернення до суду з указаним позовом ОСОБА_1 стало відомо про продаж ОСОБА_2 спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , що і слугувало підставою для зміни нею предмета позовних вимог. 
Зазначала, що вона випадково довідалася про намагання ОСОБА_3 продати спірну земельну ділянку, що підтверджується відповідним оголошенням на спеціалізованому вебсайті «OLX».
Вважала, що при можливому задоволенні позову це безумовно ускладнить фактичне виконання судового рішення, за умови відчуження даної земельної ділянки і зміни її власника. 
Посилаючись на наведені обставини просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0576 га, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, по АДРЕСА_1 . 

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2021 цю заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0576 га за кадастровим номером 2110100000:46:001:0320, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із цією ухвалою суду ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилався на її незаконність і необґрунтованість через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не звернуто уваги на відсутність у заяві про забезпечення позову жодних належних і допустимих доказів на її обґрунтування, оскільки вона базується виключно лише на припущеннях позивачки, а відтак це слугувало підставою для відмови в її задоволенні. Також судом не враховано у повній мірі недоведені доводи ОСОБА_1 про утрудненість чи неможливість у майбутньому виконання рішення суду у разі можливого задоволення позову.
Вказував апелянт, що вжиття судом заходів забезпечення позову призведе до протиправного обмеження його прав і завдасть йому збитків як власнику майна, який із позивачкою у жодних правовідносинах не перебуває. Заразом обмеження його прав на мирне, вільне володіння і користування своїм майном порушує не тільки норми цивільного права, а також основні засади та норми конституційного і міжнародного (конвенційного) права. 
Зауважував і те, що місцевий суд залишив поза увагою про відсутність у матеріалах справи того, що належна йому земельна ділянка та ділянка належна ОСОБА_1 є однією і тією ж земельною ділянкою, оскільки вони є різними за площею, відповідно, 0,0576 га і 0,054 га, його земельна ділянка не містить нумерації та вони розташовані на різних вулицях - «Срібляста» і «Серебриста». 
До того ж цим же судом 02.04.2021 вже було відмовлено у задоволені аналогічної заяви позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на дану земельну ділянку.
За наведених обставин апелянт просив оскаржену ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Своїм право подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 інші учасники справи не скористалися.

У судовому засіданні представниця третьої особи ОСОБА_3 – адвокатка Орбан Н.Л. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Розман С.Ю. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, уважав її безпідставною та просив оскаржену ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників апелянта ОСОБА_3 і позивачки ОСОБА_1 , відповідно, адвокатів Орбан Н.Л. і Розмана С.Ю., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 26.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради про визнання недійсним та скасування пункту 1.1. рішення Ужгородської міської ради 1-ої сесії VІІІ-го скликання від 22.12.2020 № 30 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, площею 0,0576 га, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та її реєстрацію в реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 40091335.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021, зокрема прийнято до розгляду вказаний позов ОСОБА_1 та відкрито провадження у цій справі, а ухвалою цього ж суду від 28.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 
10 червня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Розман С.Ю., звернулася до суду з заявою про зміну предмета позову, в якій просила суд: 1) залучити до участі у справі в якості співвідповідача – ОСОБА_3 ; 2) визнати незаконним та скасувати пункт 1.1. рішення Ужгородської міської ради 1-ої сесії VІІІ-го скликання від 22.12.2020 № 30 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, площею 0,0576 га по АДРЕСА_1 , та передачу її у власність ОСОБА_2 ; 3) витребувати від ОСОБА_3 на її користь зазначену земельну ділянку, площею 0,0576 га, по АДРЕСА_1 .
Із надісланих суду апеляційної інстанції копій матеріалів цієї справи, а також відомостей по ній із Єдиного державного реєстру судових рішень /які відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд може використовувати при здійсненні судочинства/, не вбачається про вирішення місцевим судом клопотання позивачки ОСОБА_1 про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3 і, як наслідок, його залучення судом до участі у справі в якості співвідповідача. 
Водночас зі вступної частини оскарженої ухвали суду від 02.08.2021 слідує, що ОСОБА_3 є учасником справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.
Заразом ОСОБА_3 , відповідно до наявної у матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу 247586157 від 10.03.2021 (а.с.54), є власником земельної ділянки площею 0,0576 га, кадастровий номер 2110100000:46:001:0320, тобто на яку оскарженою ухвалою накладено арешт. 
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Разом із тим, при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони їх відчуження, суди мають звернути увагу, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.
Аналогічні висновки наведені і в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5330/20 (провадження № 61-17180св20).

Отже, на переконання апеляційного суду, оскільки ОСОБА_3 як власник земельної ділянки не є відповідачем (співвідповідачем) у даній справі, а тому є помилковим накладення судом арешту на його майно у виді забезпечення позову ОСОБА_1 .
За таких обставин оскаржена ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою.
З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням з цього питання нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 серпня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Розман Сергій Юрійович, про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повне судове рішення складено 3 листопада 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді