ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4303/20  Номер провадження 22-ц/814/2415/21	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков  О.В.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.
секретар Бродська В.О.

імена (найменування) сторін:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»
третя особа: ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича
на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 18 серпня 2021 року у складі судді Маханькова О.В.
по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про захист прав споживачів, розірвання договору та відшкодування завданих збитків,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про захист прав споживачів, просив розірвати договір добровільного страхування наземного транспорту № 10815708-02-17-03, стягнути з відповідача частину страхового платежу в сумі 5550 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що 06 липня 2020 року між ним та ПрАТ СК «ВУСО» було укладено договір страхування наземного транспорту, предметом страхування якого повинні були стати майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 . 
Вважає, що вказаний договір суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки містить істотний дисбаланс прав та обов`язків позивача та відповідача. Вказує, що не був повідомлений про істотні умови договору та фактично придбав продукцію, яка не має потрібних для нього властивостей.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному оскаржив ОСОБА_1 , просив його скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказував на те, місцевим судом надано оцінку не всім доводам позивача. Поза увагою суду залишилося порушення відповідачем вимог ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», внаслідок чого позивачем було придбано продукцію (послугу), яка не має для нього жодної корисної властивості.
Також суд не надав оцінки доводами позивача про те, що договір добровільного страхування містить істотний дисбаланс прав і обов`язків продавця і покупця.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи між позивачем та ПрАТ «СК «ВУСО» було укладено Договір добровільного страхування транспорту № 10815708-02-17-03 від 06 липня 2020 р., відповідно до якого визначено предмет Договору транспортний засіб автомобіль марки Тоуота Аvensis, державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 . За умовами зазначеного Договору страхова сума складає в 300 000 грн. Позивач своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору та Правилами страхування був ознайомлений і згідний, всі вказані відомості підтвердив.
Під час дії Договору сталася дорожньо - транспортна пригода, яка мала місце 30.09.2020 року за участю транспортного засобу автомобіля марки Тоуота Аvensis державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 .
Внаслідок настання ДТП позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з п. 11.2. Договору визначено, що страховик зобов`язаний протягом 25-ти робочих днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів, скласти страховий акт про визнання випадку страховим (нестраховим), чи призначити додаткове розслідування у випадку, коли страховик з наявних даних не може прийняти однозначне рішення.
Відповідно до п. 5.1. Договору зазначено, що страхове відшкодування визначається з урахуванням амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.
Згідно з п. 16.1.1. Договору передбачено, що страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника (його представника) і страхового акту про визнання випадку «страховим / нестраховим», який складається страховиком на підставі документів, що підтверджують факт і настання страхового випадку і розмір заподіяного збитку.
У пункті 5.2. Договору зазначено, що підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, обраної страховиком.
Відповідно п. 6.10. Договору визначено, що якщо на момент виплати страхового відшкодування платіж за Договором сплачений страхувальником не повністю, страховик має право зменшити суму страхового відшкодування на несплачену частину платежу в рахунок погашення страхового платежу за Договором.
07.10.2020 року та 08.10.2020 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 4 747 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування проводився на підставі рахунку - фактури № PLK0003822 від 07.10.2020 року, який був наданий позивачем, згідно якого вартість відновлюваного ремонту склала 14 835 грн.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір страхування відповідає істотним умовам договору та містить повну інформацію, передбачену чинним законодавством. Обов`язковості зазначення в договорі страхування такої істотної умови, як розрахунок амортизаційного зносу закон не вимагає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини. 
Проте, не всім доводам позивача судом була надана правова оцінка, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Заявляючи вимогу про розірвання договору страхування від 06.07.2020 року, позивач посилався на несправедливість умов договору, що заборонено приписами ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Згідно зі ст. 18 ч. 1, 5, 6 ЗУ «Про захист право споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:   1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.
Аналіз приписів ч. 5, 6 ст. 18 ЗУ «Про захист право споживачів» вказує на те, що у разі включення у договір несправедливих положень, такі положення підлягають зміні або такі положення можуть бути визнані недійсними; за певних умов договір може бути визнаний недійсним у цілому.
Діючим законодавством, зокрема ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», на яку посилається ОСОБА_1 не передбачено розірвання договору у разі включення до нього несправедливих положень. 
Вимог про визнання недійсним окремих положень договору страхування від 06.07.2020 року або договору в цілому позивачем не заявлялося.
Отже, вимоги позивача про розірвання договору страхування внаслідок включення до нього несправедливих положень не відповідають вимогам діючого законодавства.
Іншим доводом позивача є те, що відповідачем порушено вимоги ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», внаслідок чого ним придбано послугу, яка не має для нього жодної корисливої властивості.
Згідно зі ст. 15 ч. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. 
Нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами, можуть бути встановлені додаткові вимоги до змісту інформації про продукцію. У разі якщо нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, встановлено спеціальні вимоги до змісту інформації про певні види продукції, положення цієї частини застосовуються у частині, що не охоплюється такими спеціальними вимогами.
У відповідності до вимог ст. 16 ч. 1, 3 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. 
Згідно зі ст. 17 ч. 1 ЗУ «Про страхування» правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.
Матеріали справи містять Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03-02, затверджені в.о. голови Правління ЗАТ СК «ВУСО» С.М. Прохоровим 01.10.2008 року (а.с. 109-121).
За умовами договору страхування від 06.07.2020 року предметом договору є майновий інтерес ОСОБА_1 , пов`язаний з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Toyota Avensis, на випадок ДТП, проти протиправних дій третіх осіб, випадкового пошкодження ТЗ, угону; страхова сума визначена в 300 000 грн. Отже, аналіз договору страхування вказує на те, що ОСОБА_1 , уклавши договір отримав послугу, яка має потрібні споживчі властивості, як вказувалося вище, забезпечує його майновий інтерес, пов`язаний з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ.
Вірно встановлено місцевим судом і це підтверджується матеріалами справи, зокрема, оспорюваним договором страхування від 06.07.2020 року, що ОСОБА_1 до підписання договору був належним чином ознайомлений з умовами і правилами страхування. 
Так, згідно п. 19.2 Договору, страхувальник підтверджує, що з умовами цього договору та правилами ознайомлений та згодний; до підписання цього договору йому надано та належним чином роз`яснено інформацію, визначену ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2662-ІІІ (зі змінами); ТЗ, який є предметом цього договору не є предметом іншого договору страхування; на момент укладення цього договору він володіє повним комплектом оригінальних ключів та ТЗ із ідентичними зубами леза, що засвідчено підписом ОСОБА_1 у договорі.
Отже, позивач отримав до укладення договору доступну, достовірну, повну та своєчасну інформацію про придбану ним послугу.
Відповідно до ст. 18 Закону України 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.
Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно зі ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За умовами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, встановив, що ОСОБА_1 не довів перед судом наявність підстав для розірвання договору страхування, а відтак і відсутні підстави для відшкодування позивачу коштів у розмірі 5550 грн., які були ним сплачені, як частина страхового платежу.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з урахуванням доводів, наведених у цій постанові.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема надана мотивована оцінка не всім аргументам позивача, що відповідно до ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 4 ЦПК України є підставою для його зміни в цій частині шляхом доповнення мотивувальної частини рішення.
Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги.
Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то відсутні підстави для відшкодування витрат, які поніс позивач на надання професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича задовольнити частково.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2021 року змінити, доповнивши мотивувальну частину судового рішення мотивами відмови у позові, викладеними у цій постанові.
В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 серпня 2021 року суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                О.Ю. Кузнєцова

Судді                                                        Г.Л. Карпушин

                                                               Л.М. Хіль