УХВАЛА

25 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 753/7368/15-а
адміністративне провадження № К/9901/37798/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Калашнікової О.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її адвокатом Ждановою Маргаритою Олександрівною на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі №753/7368/15-а за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету частково протиправним,
в с т а н о в и в:
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано рішення №182 виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 26 червня 1997 року в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за АДРЕСА_1 протиправним.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_4 ) 22 червня 2021року подала апеляційну скаргу. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року у справі №753/7368/15-а залишено без руху.
Запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків вказавши інші поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.
Копії зазначеної ухвали скаржник отримала 23 вересня 2021 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року у справі №753/7368/15-а.
Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням вимог процесуального закону, ОСОБА_1 оскаржила їх в касаційному порядку.
Верховний Суд, під час розгляду матеріалів касаційної скарги, поданої на процесуальну ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі №753/7368/15-а, констатує таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що повний текстрішення суду першої інстанції від 24 листопада 2015 року направлявся на адресу ОСОБА_4 , проте, 08 січня 2016 року конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 як спадкоємицею ОСОБА_4 , подано 22 червня 2021 року, тобто більш як через п`ять років після його прийняття. При цьому, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
В обґрунтування поданого клопотання скаржник посилався та не, що копію оскаржуваного рішення отримано нею лише 21 травня 2021 року, а тому вона до 22 червня 2021 року мала право на поновлення строку апеляційного оскарження.
Однак, судом апеляційної інстанції роз`яснено скаржнику, що з огляду на особливості правового регулювання порядку та строків оскарження судових рішень, які ухвалені до 15 грудня 2017 року, строк апеляційного оскарження складає десять, а не тридцять днів. Тому, з дати отримання копії оскаржуваного рішення ОСОБА_1 , десятиденний строк оскарження пропущено.
Більш того, подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 визначає себе спадкоємцем ОСОБА_4 , і свідоцтво про право на спадщину нею було отримано 29 січня 2020 року, а звернення до суду мало місце лише у 2021 році. При цьому, скаржник не навів жодних обставин, які перешкоджали їй звернутися до суду у найкоротший термін.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 зі значним пропуском строку апеляційного оскарження.
Верховний Суд, зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. 
До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Законодавче обмеження строку на апеляційне оскарження судових рішень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. 
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Причини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк, та які б підтверджували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення в межах розумного строку, скаржником не зазначені.
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанцій, правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями  333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 , подану її адвокатом Ждановою Маргаритою Олександрівною на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі №753/7368/15-а. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.В. Білак  О.В. Калашнікова  Ж.М. Мельник-Томенко