Ухвала
Іменем України
 
08 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 766/2667/20
провадження № 61-17028ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ: 
17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 06 лютого 2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 666/663/16-ц, виданого 27 липня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2 091 794, 40 грн, судових витрат 
в загальній сумі 7 410 грн.
Скарга обґрунтована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята приватним виконавцем з порушенням вимог частини другої статті 
24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_1 
не зареєстрований за адресою, що вказана в постанові про відкриття виконавчого провадження: АДРЕСА_1 , а мешкає в м. Миколаєві за адресою: АДРЕСА_2 ; нерухоме майно, яке розташоване 
в м. Херсоні у нього відсутнє, рухомого майна на території міста Херсона та Херсонської області також не має. У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. щодо прийняття постанови від 06 лютого 
2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61186699 та скасувати цю постанову; зобов`язати приватного виконавця скасувати всі постанови, які прийняті ним у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року 
у справі № 766/2667/20, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, в задоволенні скарги відмовлено.
Оскаржені судові рішення обґрунтовані тим, що приватний виконавець 
Манікін Д. С., відкриваючи виконавче провадження № 61186699 щодо примусового виконання виконавчого листа № 666/663/16-ц, виданого 27 липня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області, в якому було зазначено місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , діяв 
в рамках діючого законодавства і підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у приватного виконавця не було. Стягувач 
в заяві про відкриття виконавчого провадження на підставі вимог частини третьої статті 
26 Закону України«Про виконавче провадження» також вказав фактичне місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до виконавчого округу міста Херсона. Зазначена інформація слугувала підставою для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. та на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не потребувала перевірки щодо перебування боржника за зазначеною адресою. 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення скарги в повному обсязі. 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанції безпідставно не взяли до уваги довідку виконкому Антонівської селищної ради м. Херсона, Херсонської області № 228 від 17 лютого 2020 року про те, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою ? АДРЕСА_1 . Зазначає, що в статті 24 Закону України«Про виконавче провадження» зазначено термін «місце проживання, перебування» боржника, а не «зареєстроване місце проживання». Щодо «адреси проживання» яку повідомив стягувач, то за матеріалами виконавчого провадження жодного підтвердження вірогідності цієї інформації немає. Тобто об`єктивних даних, на основі яких можна було 
б стверджувати, що ОСОБА_1 проживав у м. Херсоні чи має майно на території цього виконавчого округу ні приватний виконавець, ні стягувач не надали. Оскільки ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 , то виконання рішення суду має здійснюватися за місцем його фактичного проживання. Суди в оскаржених судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 
2021 року у справі № 380/7750/20.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Суди встановили, що 27 липня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2 091 794, 40 грн, судових витрат в загальній сумі 7 410 грн.
06 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця Херсонського обласного виконавчого округу Манікіна Д. В. з заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.
06 лютого 2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61186699 щодо примусового виконання виконавчого листа № 666/663/16-ц, виданого 27 липня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2 091 794, 40 грн, судових витрат в загальній сумі 
7 410 грн.
06 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт коштів боржника. 
Вказані постанови приватним виконавцем направлені ОСОБА_1 
 06 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним виконавцем Манікіним Д. С. 06 лютого 2020 року зроблені запити щодо наявності у ОСОБА_1 транспортних засобів та щодо перетинання ним державного кордону України з 27 липня 2017 року.
З інформації з Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 07 лютого 
2020 року за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., зареєстрований автомобіль «Toyota Hilux». Адреса власника автомобіля зазначена: АДРЕСА_1 .
11 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. винесено постанову про арешт зазначеного транспортного засобу. Вказана постанова приватним виконавцем направлена ОСОБА_1 11 лютого 2020 року за вих. №1096 за адресою: АДРЕСА_1 .
26 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. винесено постанову про розшук майна боржника транспортний засіб -«Toyota Hilux».
05 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 
27 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копію направлено Товариству 
з обмеженою відповідальністю «Росток Південь» за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 8.
08 квітня 2020 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження за клопотанням боржника. Копію направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, 
в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга ? третя статті 451 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства 
є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
Встановивши, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за вказаним у виконавчому документі місцем проживання боржника; скаржником не надано належних та допустимих доказів (копії паспорту тощо), що на час відкриття виконавчого провадження його місце реєстрації чи місце фактичного проживання було іншим; за інформацією з Єдиного державного реєстру МВС України станом на 
07 лютого 2020 року за ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль «Toyota Hilux», адреса власника автомобіля зазначена: Херсонська область, м. Херсон, смт. Антонівка, пров. Містовий, 11, суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для визнання неправомірними дій та рішень приватного виконавця.
Посилання в касаційній скарзі на те, що суди безпідставно не врахували висновки щодо застосування норм права, що викладені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року 
у справі № 380/7750/20, колегія суддів відхиляє, оскільки у наведеній справі відповідні висновки зроблені за інших фактичних обставин справи, зокрема, за наявності у виконавчому написі нотаріуса вказівки на дві різні адреси місця проживання боржника та відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною в заяві стягувача, а не за адресою місця реєстрації боржника.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, 
№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE 
v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                             Є. В. Краснощоков 
 
 І. О. Дундар
 
 В. І. Крат