ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13427/21	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 33/817/586/21 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
       з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності          ОСОБА_1 — адвоката Кузьміна Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 454 грн.
       Згідно даної постанови, 25 липня 2021 року о 08 год. 09 хв. по вул. Миру, 5 у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML №ARLM-0285 (повірка дійсна до 12.04.2022 року) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився.
       В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин справи, оскільки працівниками поліції не було названо, які у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння та не роз`яснено процедуру проходження огляду, а також не залучено свідків, тому в матеріалах справи відсутні належні докази його вини.
       Крім того, зазначає, що відеозйомка не проводилась безперервно спеціальними технічними засобами. До матеріалів справи не долучено лог-файл з нагрудної камери відеореєстратора працівників поліції, відтак запис проводився з перериванням, що є порушенням вимог закону.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу й просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
        Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ №201261 від 25 липня 2021 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.
        Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
       Доводи апеляційної скарги, які є аналогічними твердженням захисника під час розгляду справи в суді першої інстанції, були предметом перевірки цього суду, і таким аргументам було дано місцевим судом детальний аналіз, що відображено в оскаржуваному рішенні.
       Так, доводи захисника зводяться до того, що зміни від 17 березня 2021 року до ч.2 ст.266 КУпАП про необов`язкову присутність двох свідків у випадку використання спеціальних технічних засобів поширюються лише на випадки проведення огляду особи на стан сп`яніння та не можуть застосовуватися у випадку відмови особи від проходження такого огляду. У цьому випадку слід керуватися п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок), яким передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Захисник вважає, що в даному випадку працівниками поліції було порушено вказаний порядок, оскільки протокол про адмінправопрушення відносно ОСОБА_1 було складено за відмову останнього від проходження огляду на стан його сп`яніння і при цьому свідки запрошені не були, обов`язкова присутність яких у цьому випадку встановлена п.8 Порядку.
       Такі твердження апелянта апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки Закон має вищу юридичну силу, який підлягає застосуванню, а Порядок може бути застосовано у частині, яка не суперечить Закону.
       Крім того, відповідно до Перехідних положень ЗУ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху”, яким внесено зміни до ч.2 ст.266 КУпАП, Кабінет Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом, повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із Законом.
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Твердження апелянта, що йому не було названо, які у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та не роз`яснено процедуру проходження огляду, то такі не відповідають дійсності, оскільки із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що він не довіряє технічним пристроям за допомогою яких проводиться поліцейськими огляд на стан сп`яніння, є неспроможними і такий аргумент не звільняє останнього від обов`язку пройти такий огляд на місці чи у медичному закладі.
       Таким чином, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення  ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Кузьміна Є.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2021  року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя