Ухвала
 
21 жовтня 2021 року
місто Київ
 
справа № 752/3089/19
провадження № 61-16519ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року
у цивільній справі за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради у лютому 2019 року звернувся до суду з позовом про витребування з володіння ОСОБА_1 чотирьох земельних ділянок, площею 0, 1970 га кожна, кадастрові номери: 8000000000:90:371:0109, 8000000000:90:371:0110, 8000000000:90:371:0111, 8000000000:90:371:0112, розташовані на 21 кілометрі Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва у комунальну власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 28 квітня 2021 року про виправлення описки, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути чотири земельні ділянки, площею 0, 1970 га кожна, загальною площею 0, 788 га, кадастрові номери: 8000000000:90:371:0109, 8000000000:90:371:0110, 8000000000:90:371:0111, 8000000000:90:371:0112, що розташовані на 21 кілометрі Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва, у комунальну власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судового рішення визначено, що:
-          оскаржуване рішення ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
-          наявні підстави для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц. За цим висновком можливість витребування земельних ділянок, які за законом не можуть перебувати у приватній власності, потрібно розглядати як не пов`язанні з позбавленням володіння порушення права власності держави чи територіальної громади (тобто такий позов є негаторними), на переконання заявника, таке розуміння норм права порушує принцип реєстраційного підтвердження володіння, що встановлений частиною четвертою статті 334 ЦК України. Згідно з іншим висновком незастосування позовної давності до негаторних вимог, на переконання заявника, порушує вимоги статей 256, 257, 258, 259 ЦК України, відповідно до яких виключно законом можуть встановлюватися випадки збільшення/зменшення тривалості позовної давності, тому Суд не може перебирати на себе функцію законодавця;
-          рішення суду апеляційної інстанції ухвалено без врахування правових висновків, викладених, зокрема у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/19766/16-ц (провадження 
№ 61-4313св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 359/3280/16-ц (провадження № 61-5231св19); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19); у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21);
-          суд апеляційної інстанції безпідставно врахував додаткові пояснення позивача та долучені до них документи, які за своїм змістом є зміною підстав позову та подані після закриття підготовчого засідання судом першої інстанції; позивачем не надано докази на підтвердження направлення зазначених документів іншим учасникам справи; до зазначених додаткових пояснень не долучено клопотання про приєднання до матеріалів справи документів із наведенням причини неможливості їх подання разом із позовною заявою. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, зокрема на підставі недопустимих доказів.
Отже, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначені підстави, які згадані у пунктах 1, 2 частини другої статті 389 та пункті 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу № 752/3089/19 за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            Г. І. Усик

                                                                                                            В. В. Яремко