УХВАЛА
20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 620/6841/20
адміністративне провадження № К/9901/32115/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ЛПГ Рітейл» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 16.03.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021, в задоволенні позову відмовив.
27.08.2021 ТОВ «ЛПГ Рітейл» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 та підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), якою встановлено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Позивач у касаційні скарзі наводить довід про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та неврахування висновків Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14 та у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 у справі №2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 у справі №807/242/14, від 23.01.2018 у справі №804/12558/14, згідно з якими лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки може бути підставою для визнання дій контролюючого органу щодо її проведення; порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої.
Постановами Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі №21-425а14 та Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №2а-10138/12/2670 скасовані судові рішення попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд.
Відповідно до частини шостої статті 353 КАС постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Відтак, зазначені постанови Верховного Суду України та Верховного Суду не можуть бути прикладом правозастосування, яке повинно враховуватися судом при виборі норми права, що підлягає застосуванню, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС.
Щодо постанов Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 04.02.2019 у справі №807/242/14, від 23.01.2018 у справі №804/12558/14, то вони теж не можуть бути прикладом іншого правозастосування, оскільки правовідносини у справі №640/21536/19 та у справі, що розглядається, не є подібними. Інший висновок Верховного Суду (у порівнянні з цією адміністративною справою) щодо результату розгляду справи обумовлений іншим фактичним складом обставин, які встановив суд апеляційної інстанції.
Так, у справі №821/1157/16 судом встановлено, що представник контролюючого органу на підставі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства здійснив спробу проведення перевірки, однак до її проведення допущений не був. У подальшому відповідач здійснив перевірку на підставі зазначеного наказу з використанням наявної інформації в АІС "Податковий блок", акт перевірки складено в приміщенні ДПІ.
Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення перевірки платника податків приводить до відсутності правових наслідків такої перевірки.
У справі №807/242/14 суди дійшли висновку, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу позивачем були надані пояснення та їх документальні підтвердження в строк, передбачений вищезазначеною нормою, проте відповідачем не було надано доказів того, що ним проводилась будь - яка оцінка та аналіз наданих позивачем пояснень та їх документального підтвердження, і за їх результатами, контролюючий орган дійшов висновку, що такі пояснення та документи не усувають сумніви щодо можливих порушень допущених Підприємцем. Суди також дійшли висновку і про порушення відповідачем абз. 5 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.
У справі №804/12558/14 суди встановили, що наказ про перевірку та повідомлення про дату її початку та місце проведення направлено контролюючим органом на адресу позивача засобами поштового зв`язку 03.07.2014 та отримано Підприємством 08.07.2014. Тобто, у даному випадку позивач був об`єктивно позбавлений можливості ознайомитись у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу, що обумовлює протиправність дій відповідача щодо проведення документальної невиїзної перевірки Підприємства та відповідно її наслідків.
Натомість, у справі №620/6841/20 суди встановили, що за змістом наказу від 31.07.2020 №1032 підставою проведення перевірки зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, в тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на відповідача Податковим кодексом України.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у контролюючого органу правових підстав для проведення фактичної перевірки.
Довід про наявність підстави касаційного оскарження фактично зведений до оспорювання висновків суду, оцінки судом доказів у справі, з якою позивач не згоден та вважає їх неправильними з одночасним тлумаченням норми права (позивач у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛПГ Рітейл» на підставі наказу за відсутності законної підстави призначення такої перевірки, передбаченої пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, та її предмета - контроль за дотриманням норм законодавства з питань встановлення та реєстрації витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників). Разом з тим, встановлення обставин у справі та переоцінка доказів знаходяться поза межами касаційного перегляду справи, як це встановлено нормами статті 341 КАС.
Враховуючи викладене, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, не знайшла підтвердження.
ТОВ «ЛПГ Рітейл» обґрунтовуючи необхідність відкриття касаційного провадження у справі, також зазначає, що касаційна скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування норми пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з посиланням на низку судових рішень першої та апеляційної інстанцій у аналогічних справах з протилежними правовими висновками.
Однак, питання щодо виключних обставин у цій справі може бути вирішено в сукупності з питанням щодо наявності підстав касаційного оскарження.
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ТОВ «ЛПГ Рітейл» підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №620/6841/20 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              І.А. Васильєва