Справа № 343/1022/20 
Провадження № 22-ц/4808/1368/21 
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі 
головуючої                        Пнівчук О.В.
суддів :                         Бойчука І.В., Томин О.О.
з участю секретаря         Мельник О.В.,                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 08 липня 2021 року, вскладі судді Лицура І.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна,
в с т а н о в и в :
 У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про реальний розподіл спільного майна.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим що будинковолодіння АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності і згідно свідоцтва про спадщину за законом від 25.03.2020 року їй належать ѕ частки спірного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а інша ј частка даного будинковолодіння належить відповідачці. Свою частку вона успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2020 року після смерті попереднього власника спадкодавця ОСОБА_3 . У відповідності до технічного паспорта спірне будинковолодіння складається з житлового будинку, гаража, погреба, комори, хліва, шопи, вбиральні, воріт та огорожі. Житловий будинок складається з десяти ізольованих приміщень. 
З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивачка просила провести реальний розподіл майна та виділити їй в натурі ѕ частки будинковолодіння АДРЕСА_1 , ј частку цього майна виділити відповідачці, у відповідності до варіанту № 2 висновку експерта від 02.02.2021 року, та стягнути судові витрати по справі.
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_4 в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , виділити їй у власність половину житлового будинку відповідно до другого варіанту розподілу з розрахунку рівності часток співвласників згідно висновку експерта від 02.02.2021 року, при фактичному розподілі житлового будинку та споруд врахувати вже існуюче право власності на земельну ділянку, а також те, що гараж і погріб збудовані за її кошти, скасувати державну реєстрацію права власності на ѕ частки вищевказаного будинковолодіння за ОСОБА_5 та стягнути з останньої судові витрати по справі, відмовивши їй в задоволенні первісного позову. 
Свої вимоги мотивувала тим, що у спірному будинку вона проживала разом з батьками ОСОБА_6 і ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_7 . Ще за життя батьків вони фактично поділили спірний будинок, тому батьки користувались однією його половиною: верандою, коридором, житловою кімнатою та кухнею, а вона з чоловіком іншою: коридором, кухнею, прихожою та двома житловими кімнатами. Її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті вона з матір`ю ОСОБА_3 отримали спадщину в рівних частках, тобто по Ѕ частці від належного батькові спадкового майна. Під час проживання в будинку вони з чоловіком провели його капітальний ремонт, зробили ряд суттєвих покращень, також вона доглядала за матір`ю. Таким чином вона 34 роки добросовісно, відкрито і безперервно володіє Ѕ часткою спірного будинковолодіння. Щодо заповіту, складеного на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 , то у ньому зазначено, що остання заповіла позивачці-відповідачці все своє майно. Така була її воля на момент складання заповіту, однак після його складання мати прожила ще 21 рік та, хоча іншого заповіту не склала, була переконана, що ОСОБА_2 вона залишає тільки Ѕ частку майна. Саме такою була передсмертна воля заповідачки, тому позивачці за первісним позовом належить тільки Ѕ частка спірного будинковолодіння, а не ѕ частки.
Ухвалою Долинського районного суду від 24 березня 2021 року розгляд первісного та зустрічного позову об`єднано в одне провадження.
Рішенням Долинського районного суду від 08 липня 2021 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено.
Виділено в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні ОСОБА_2 3/4 ідеальні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , згідно варіанту поділу № 2 висновку № 001/01-2021 судової будівельно-технічної експертизи від 02.02.2021 року з розрахунку виділення одному співвласнику 3/4, а іншому 1/4 його частки, такі приміщення:
в житловому будинку (додаток № 11 синій колір):
- 1 коридор, площею 3,1 кв.м., вартістю 25 401,40 грн.,
- 2 кухню, площею 6,7 кв.м., вартістю 54 899,80 грн.,
- 3 прихожу, площею 8,6 кв.м., вартістю 70 468,40 грн.,
- 4 житлову кімнату, площею 12,9 кв.м., вартістю 105 702,60 грн.,
- 8 житлову кімнату, площею 22,6 кв.м., вартістю 185 184,40 грн.,
- 9 кухню, площею 17,2 кв.м., вартістю 140 936,80 грн.,
- 10 комору, площею 6,8 кв.м., вартістю 55 719,20 грн.
а всього приміщень в будинку площею 77,9 кв.м. вартістю 638 312,00 грн.;
з господарських будівель та споруд:
- 1 гараж літ. Б, площею 21,8 кв.м., вартістю 52 799,00 грн.,
- 2 погріб літ. Б1, площею 20,8 кв.м., вартістю 103 262,00 грн.,
- 3 Ѕ частину огорожі №2, площею 38,8 кв.м., вартістю 5 379,50 грн.,
а всього загальною вартістю господарських будівель і споруд 161 440,00 грн., загальною вартістю реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 799 752,00 грн., що становить 71,63 % від загальної вартості будинковолодіння.
Виділено в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 1/4 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , згідно варіанту поділу № 2 висновку № 001/01-2021 судової будівельно-технічної експертизи від 02.02.2021 року з розрахунку виділення одному співвласнику 3/4, а іншому 1/4 його частки, такі приміщення:
в житловому будинку (додаток № 11 червоний колір):
- 5 житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., вартістю 141 756,20 грн.,
- 6 коридор, площею 9,1 кв.м., вартістю 74 565,40 грн.,
- 7 веранду, площею 3,0 кв.м., вартістю 24 582,00 грн..
а всього приміщень в будинку, площею 29,4 кв.м., вартістю 240 903,00 грн.;
з господарських будівель та споруд:
- 1 комору літ. В, площею 10,5 кв.м., вартістю 22 521,00 грн.,
- 2 хлів літ. В1, площею 14,4 кв.м., вартістю 30 130,00 грн.,
- 3 шопу літ. Г, площею 7,5 кв.м., вартістю 4 685,00 грн.,
- 4 вбиральню літ. Д, площею 1,6 кв.м., вартістю 4 316,00 грн.,
- 5 Ѕ частину огорожі №2, площею 38,8 кв.м., вартістю 5 379,00 грн.,
- 6 огорожу №3, площею 86,7 кв.м., вартістю 8 813,00 грн.,
а всього загальною вартістю господарських будівель і споруд 75 844,00 грн., загальною вартістю реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 316 747,00 грн., що становить 28,37 % від загальної вартості будинковолодіння.
В спільному користуванні обидвох співвласників залишено ворота № 1 вартістю 7 292,00 грн. 
Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ліквідувати (закласти) дверні отвори між приміщеннями «8» - «6» та «5» - «4».
Кожному із співвласників влаштувати індивідуальне електропостачання та опалення своїх приміщень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 37 626,00 грн. грошової компенсації за перевищення вартості виділеної їй реальної частки над ідеальною (3,37 %).
Припинено право спільної часткової власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. відшкодування сплаченого нею судового збору.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначила, що в спірному будинковолодіння проживає протягом всього життя і до цього часу. Дане будинковолодіння належало її батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
Після її одруження з ОСОБА_7 , вони почали спільно проживати в спірному будинковолодінні за домовленістю з батьками та користувались Ѕ частиною будинковолодіння, в іншій частині проживали батьки. 
Після смерті батька ОСОБА_6 в 1994 році, який був власником даного будинку, вони з мамою вважали що їм у рівних частках належить по Ѕ частці даного будинковолодіння. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 листопада 1995 року.
Апелянт зазначила, що протягом життя нею з чоловіком було проведено капітальний ремонт будинковолодіння та господарських споруд, зокрема, оновлено фасад будинку, оновлено перекриття даху, в одній з кімнат замінено покриття підлоги та двері, встановлено камін, встановлено опалення в будинку та неодноразово здійснювалась заміна котла, облаштовано ванну кімнату, зроблено капітальний ремонт коридору з заміною підлоги та облаштуванням стін вагонкою, зроблено ремонт на кухні та в кімнатах, замінено віконні рами на металопластикові, замінено електропроводку та газові труби, а також проведено водопостачання. Дані роботи вони з чоловіком проводили за власні кошти у інтересах власної сім`і та матері, яка там проживала і не мала змоги утримувати будинок у належному стані.
Крім того, на думку апелянтки, її мати вважала та визнавала за нею право власності на Ѕ частку будинковолодіння, що підтверджується фактичним розподілом землі між ними, зокрема подаючи до Долинської міської ради заяву про передачу у власність земельної ділянки, вказувала, що їй належить лише половина будинковолодіння. Даний факт підтверджується рішеннями сесії Долинської міської ради №675-19/2001 від 09.11.2001 року, №1908-44/2010 від 20.05.2010 року, №467-14/2011 від 09.12.2011 року та №468-14/2011 від 09.12.2011 року, згідно яких уточнено площі земельної ділянки та підтверджено її розподіл між нею та матір`ю ОСОБА_3 в рівних частках, проти чого остання не заперечувала, знаючи що частки земельної ділянки визнаються у відповідності до часток будинку.
Протягом 2010-2013 років ПП «Геоінформатика» для них з матір`ю виготовило технічну документацію із землеустрою, вони взаємно погодили та підписали межі між їхніми земельними ділянками, що підтверджує визнання матір`ю права власності на Ѕ частину будинковолодіння.
Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що в жовтні 2019 року нею зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Позивачка ОСОБА_2 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Постановляючи рішення про задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивачці ОСОБА_2 належать на праві власності ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , які вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 згідно заповіту від 17.11.1995 року, а відповідачці-позивачці ОСОБА_1 належить 1/4 частка цього ж будинковолодіння, успадкована нею після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17 листопада 1995 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в рівних частках належав ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8)
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.1995 після смерті ОСОБА_6 спадщину на належну йому Ѕ частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами прийняли його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 в рівних частках (а.с. 9)
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2016 року, видане відділом ДРАЦС Долинського районного управління юстиції (а.с. 42).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.2020 року, виданого приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. - спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 . Спадщина складається з ѕ частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.03.2020 року індексний номер: 205235997 ОСОБА_2 належать на праві спільної часткової власності ѕ частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 12).
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 належать на праві власності ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , які вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 згідно заповіту останньої від 17.11.1995 року, а відповідачці-позивачці ОСОБА_1 належить 1/4 частка цього ж будинковолодіння, успадкована нею після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, виходячи із аналізу положень статей 183, 358, 364, 380, 382 ЦК України, можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то він може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
При цьому, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поділу будинковолодіння в натурі між його власниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно ѕ та ј часток згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02.02.2021 року, варіант розподілу №2, оскільки розмір реальних часток співвласників при такому варіанті поділу є найбільш наближеним до розміру їх ідеальних часток і грошова компенсація за перевищення реальної частки над ідеальною часткою є незначною.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що після одруження з ОСОБА_7 , вони почали спільно проживати в спірному будинковолодінні за домовленістю з батьками та користувались Ѕ частиною будинковолодіння, та що після смерті батька ОСОБА_6 вони з мамою вважали що їм у рівних частках належить по Ѕ частці даного будинковолодіння не заслуговують на увагу, оскільки згідно свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори 17.11.1995 року ОСОБА_3 належить на праві власності Ѕ частка в спільному майні набутому подружжям за час шлюбу, а саме Ѕ частка житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та по ј частці вказаного будинковолодіння успадкували ОСОБА_3 (як дружина) та ОСОБА_1 (як дочка) після смерті ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_3 належало ѕ спірного будинковолодіння, яке вона заповіла позивачці ОСОБА_2 . 
Будь-яких інших доказів щодо права власності сторін на дане будинковолодіння по Ѕ частині - матеріали справи не містять.
Та обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виділено по Ѕ частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не дає підстав для висновку, що будинковолодіння належало їм по Ѕ частині.
Судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги те, що в жовтні 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, оскільки підставою виникнення права власності у ОСОБА_1 на даний житловий будинок є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: Д-937 , виданий 17.11.1995 року, яка складається з 1/2 частки будинковолодіння.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 08 липня 2021 року — без зміни.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 жовтня 2021 року.

Головуюча                                                О.В. Пнівчук
Судді:                                                        І.В. Бойчук                                                                                                О.О. Томин