К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

8 грудня 2021 року                                                                         місто Київ
 
справа № 359/8136/19
апеляційне провадження № 22-ц/824/13589/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Андрієнко А.М., Вербової І.М.,
 
за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Журавського В.В. від 29 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 25 квітня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня       2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
 
Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач практично не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, при цьому він має приватну фірму з виготовлення меблів, а також займається продажем автомобілів з Європи, однак приховує таку діяльність.
 
Вказувала, що ОСОБА_3 постійно відпочиває за кордоном, зокрема здійснює поїздки до Балі, Андори, Германії. Має у володінні три автомобіля: Mercedes Gelandewagen, державні реєстраційні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також Volkswagen CC, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Здійснив продаж належної йому земельної ділянки та має на праві власності квартиру в місті Києві, що у сукупності свідчить про його заможність. 
 
Крім того, малолітній ОСОБА_4 має вади зору та серця і потребує платного лікування кожні три місяці. 
 
Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 100 000 грн. щомісяця, починаючи з 2019 року і до досягнення останнім повноліття, а саме до 2030 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня       2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 2 вересня 2019 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття. В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у більшому розмірі відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 19 грн. 21 коп. 
 
Рішення мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні сина. Однак матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі. Оскільки відповідач має на утриманні доньку від першого шлюбу, то розмір аліментів слід визначити на рівні 2 500 грн. щомісячно, що буде достатнім для розвитку дитини з урахуванням рівності обов`язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини.  
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
 
Скаржник зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги заперечення відповідача про неможливість сплати аліментів у розмірі 100 000 грн., оскільки його матеріальний стан дозволяє сплачувати аліменти у визначеному розмірі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: відомостями про регулярний перетин кордону відповідачем та перебування у країнах з високим життєвим рівнем, що зумовлює необхідність витрати значних коштів; виписками по рахунках, згідно яких у відповідача перебуває у власності більше півтора мільйона гривень; продажем квартири. Також суд не взяв до уваги рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року по аналогічній справі, у якій аліменти присуджені в розмірі 40 000 грн.   
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подання відзиву. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 25 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня        2019 року шлюб між сторонами розірвано.
 
Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утримані. 
 
У період з січня 2019 року по грудень 2020 року ОСОБА_3 добровільно перераховувалися кошти на рахунок ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі від            2 010 грн. до 3 500 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень АТ КБ "Приватбанк" (том І а.с. 65-74, 172-188). 
 
З 1 січня 2016 року по січень 2020 року ОСОБА_3 перебував на службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України (том І а.с.76). Після звільнення в запас відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_3 відсутні.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року у справі № 2610/10428/2012 частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
 
Згідно з частинами 2, 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
 
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.
 
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
 
Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
 
За приписами частин 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
 
Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.
 
За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.
 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач є працездатною особою, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, та врахувавши, що матеріальні потреби дитини зумовлюють стягнення аліментів з відповідача на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів у визначеному розмірі. При визначенні розміру аліментів, суд також правильно врахував наявність у відповідача дитини від першого шлюбу та сплату ним аліментів на її утримання.  
 
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 100 000 грн. щомісячно і підтверджується постійними поїздками за кордон, виписками по банківським рахункам, постановою державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 1 500 000 грн., продажем квартири в місті Києві.
 
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно з частинами 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
 
В матеріалах справи відсутні належні докази матеріального стану відповідача, який би дозволяв сплачувати йому аліменти у визначеному позивачем розмірі. Наявність на банківських рахунках грошових коштів судом також не встановлено. 
 
Нетривалі поїздки за кордон у період з 2019 року по 2021 рік та продаж квартири за невстановленою ціною не дають підстави для висновку про його відповідну платоспроможність. 
 
Слід зауважити, що розмір аліментів визначається судом, виходячи з конкретних потреб дитини для її розвитку, однак позивачем жодним чином не обґрунтовано їх розмір та не підтверджено доказами.
 
Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що з врахуванням мінливості життєвих обставин, розмір аліментів в майбутньому може бути зміненим за відповідним позовом отримувача аліментів.
 
Додана до апеляційної скарги копія постанови про арешт коштів боржника від 26 травня 2021 року не досліджується судом апеляційної інстанції, оскільки такий доказ до суду першої інстанції не подавався і судом не оцінювався, а підстави неможливості його подання скаржником не наводяться.
 
Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року по аналогічній справі, у якій аліменти присуджені в розмірі 40 000 грн. є необґрунтованими, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати лише висновки, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня          2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складений 8 грудня 2021 року.

 
Головуючий                                                            

 
Судді: