ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/20316/20                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Шляхово-будівельне управління №41» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Шляхово-будівельне управління №41» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 №0561850410.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2021 адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на відсутність предмету оскарження в даній адміністративній справі, оскільки податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 №0561850410 скасоване в адміністративному порядку, а ГУ ДПС у м. Києві за результатами розгляду скарги Державною Податковою Службою України прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.09.2020 №0561850410.
18.10.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Публічне акціонерне товариство «Шляхово-будівельне управління №41» наголошує, що за наслідком розгляду його скарги до Державної Податкової Служби України оспорюване податкове повідомлення-рішення скасовано в частині, в іншій частині - залишено без змін. Також, позивач вказує, що податкового повідомлення-рішення від 07.09.2020 №0561850410 не отримав та не знає про існування такого.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у м. Києві на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати орендної плати за землю позивачем, за результатами якої складено акт від 22.04.2020 за №5862/26-15-04-10-20/05416886.
На підставі висновків вказаного акту видано податкові повідомлення-рішення від 27.05.2020 №0561850410 та №0561830410.
Податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2020 №0561850410 на позивача накладено штраф у розмірі 1 855,84 грн. у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати з юридичних осіб за порушення строку сплати сум грошового зобов`язання з затримкою 28, 25 та 6 календарних днів.
Податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2020 №0561830410 на позивача накладено штраф у розмірі 4970,69 грн. у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати з юридичних осіб за порушення строку сплати сум грошового зобов`язання з затримкою 92, 92, 88, 61, 61, 59, 58 календарних днів.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, а також підставами його винесення, позивач подав скаргу до ДПС України.
12.08.2020 ДПС України прийняла рішення №25294/6/99-00-06-02-06-06 про часткове задоволення скарги:
- скасовано податкове повідомлення рішення від 27.05.2020 №0561830410;
- скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 №0561850410 в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки в сумі 1 239,65 грн., в іншій частині вказане рішення залишене без змін.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2020 №0561850410, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
Зважаючи на те, що сторони у даній справі не заперечують факт помилкової сплати позивачем відповідного платежу на не актуальний рахунок, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання зі сплати податку за оренду землі за 2018-2019 роки, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату відповідного податку.
Також, при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції використав правові висновки, сформовані Верховним Судом у справах №805/3665/16-а, №760/6097/16-а, №826/591/16, №813/1008/16 тощо.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
За приписами п. 286.2 ст. 286 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пункт 31.1 статті 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Як вбачається з п. 54.1 статті 54 ПК України момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За визначенням, що міститься у пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За приписами п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Сторонами у справі не заперечується, що позивач помилково сплатив відповідні платежі не на актуальний рахунок.
За приписами п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач нарахував та здійснив наступні оплати з призначенням платежу «сплата податку за оренду землі УДК у Голосіївському районі» за 2018 - 2019 роки., вказане підтверджується платіжними дорученнями №47 від 27.06.2018; №250 від 25.07.2018; №290 від 30.08.2018; №332 від 28.09.2018; №382 від 30.10.2018; №423 від 30.11,2018; №468 від 27.12.2018; №35 від 30.01.2018; №69 від 29.02.2019; №100 від 29.03.2019; №132 від 06.05.2019; №176 від 24.05.2019; №225 від 27.06.2019; №257 від 30.07.2019. Всього на загальну суму 87 284,12 грн.
Позивачем наведені вище платіжні доручення були подані у строк, встановлений п. 287.3 ст. 287 ПК України. Отримувачем коштів за даними платіжними дорученнями визначено УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва, код 38039757, банк отримувача: Казначейство України, код банку: 899998, р/р 33211811026002. Вказані платіжні документи позивача прийнято банком до виконання та платежі проведено в той же день, що підтверджується відмітками банку на цих платіжних дорученнях.
В подальшому, виявивши помилку у реквізитах, позивач звернувся із заявою до податкового органу, у якій повідомив про те, що ним помилково сплачено кошти не на вказаний рахунок та просив зарахувати вказані кошти на вірний рахунок.
27.05.2021 ГУ ДПС у м. Києві прийняло оспорюване рішення №0561850410, яким до позивача застосовано штраф у сумі 1 855,84 грн. За результатами розгляду скарги позивача податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 №0561850410 скасовано в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки в сумі 1 239,65 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.
За приписами частин 4 та 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Розділом 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), встановлено, що єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.
ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 розділу 2 Положення №122).
За змістом розділу 3 Положення №122 функціонування ЄКР забезпечує, зокрема, зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших надходжень, передбачених законодавством, до державного та місцевих бюджетів.
Враховуючи вказані норми та матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.
Апелянт зазначає, що у даній справі відсутній предмет спору (податкове повідомлення-рішення №0561850410 від 27.05.2021), оскільки на виконання рішення ДПС України від 12.08.2020 №25294/6/99-00-06-02-06-06 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 07.09.2021 №0561850410.
Колегія суддів звернула увагу на те, що матеріали справи містять копію податкового повідомлення-рішення від 07.09.2021 №078863410, яке було прийнято відповідно до Рішення №25294/6/99-00-06-02-06-06 від 12.08.2020 та відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, визначеного п. 287.3 ст. 287 ПК України та на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 6 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 6 161,90 грн. та зобов`язано сплатити штраф 10% у сумі 616,19 грн. Втім вказане податкове повідомлення-рішення не є предметом розгляду даної справи, відтак оцінка йому колегією суддів не надається.
Колегія суддів проаналізувала Рішення №25294/6/99-00-06-02-06-06 від 12.08.2020 та наголошує, що ДПС України в частині залишила податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 №0561850410 без змін. Тобто таке є чинним та не скасовано повністю вищестоящим органом, отже доводи апеляційної скарги щодо відсутності предмета спору у даній справі є безпідставними.
Відтак, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.05.2021 №0561850410 та необхідності його скасування.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан