ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7370/21 Справа № 211/8183/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.,
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор»
стягувач – Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра»
боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Довгицнівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року, яка постановлена  суддею Папариною В.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали суду складено 07 вересня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 рокуТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» (надалі ТзОВ«ФК «Омега Фактор») звернулись до Довгицнівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, та видачі виконавчих листів.
В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Довгицнівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у цивільній справі №211/8183/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року, станом на 04 вересня 2013, у розмірі 48 309,21 гривень, а також стягнуто з кожного із боржників, в рівних частках, судовий збір в розмірі 241,54 грн.
04 березня 2020 року між первісним кредитором – ПАТ «КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Омега фактор» укладено договір про відступлення прав вимоги GL2N79737, відповідно до якого новий кредитор набув всіх прав первісного кредитора за кредитними операціями, переданими згідно Додатку 1 до вказаного договору, в тому числі, до боржників.
Посилаючись на відсутність у стягувача виконавчих листів про стягнення відповідних сум, сплив строків пред`явлення їх до виконання та необхідності виконання рішення суду, що набрало законної сили, заявник просив суд поновити ТзОВ «ФК «Омега Фактор» строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видати їх, а також замінити сторону стягувача у виконавчих листах.
Ухвалою Довгицнівського районного суду м. Кривого Рогу  Дніпропетровської  області від 07 вересня 2020 року заяву ТзОВ «ФК «Омега фактор» задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «ОМЕГА ФАКТОР» ( юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, к. 813, код ЄДРПОУ 42091357), стосовно виконання заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.06.2016 року у справі №211/8183/13-ц.
Видано виконавчі листи по справі №211/8183/13-ц, на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.06.2016 року.
Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» строк для пред`явленні до виконання вказаних виконавчих листів.
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні вимог у цій частині. 
На думку апелянта судом першої інстанції не взято до уваги, що заявником не надано доказів поважності причин для поновлення строку. Набуття права вимоги за договором GL2N79737 від 04 березня 2020 року не може бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, оскільки ліквідація ПАТ «КБ «Надра» почалася з 04 червня 2015 року, тобто на момент постановлення заочного рішення ліквідація вже мала місце, однак, починаючі з червня 2016 року по 04 березня 2020 року стягувач не звертався з заявою про видачу виконавчих листів без поважних причин.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заявник ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» зазначає про те, що доводи апеляційної скарги є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються тільки на припущеннях, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Учасники справи, будучі належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
28 вересня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду даної цивільної справи у зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_1 працює вахтовим методом і 28 вересня 2021 року знаходиться за межами міста.
На думку колегії суддів, заявлене клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи не заслуговує на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
При цьому, ОСОБА_2 ,згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про відкладення розгляду справи. 
При цьому, колегія суддів не бере до уваги надану ОСОБА_2 довідку ТзОВ «СтройдорКонсалт» №0037 від 27 вересня 2021 року про те, що ОСОБА_1 працює в зазначеному товаристві на посаді монтажника з сталевих та залізобетонних виробів з 24 вересня 2021 року по теперішній час, оскільки зазначена довідка ТзОВ «СтройдорКонсалт» не підтверджує того, що ОСОБА_1 працює вахтовим методом. В той же час, ОСОБА_1 з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не звертався.
В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Колегія суддів наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у цивільній справі №211/8183/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року, що виникла станом на 04 вересня 2013 року, у розмірі 48309грн. 21коп., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 3738,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 29880,95грн., заборгованість по відсоткам - 917,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 7337,01 грн., заборгованість по пені - 613,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 4905,78 грн., заборгованість по штрафам - 773,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 6185,46 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 241 грн. 55коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 241 грн. 55коп. (а.с. 105-106).
04 березня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно умов якого право вимоги виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року,укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1  та ОСОБА_2 перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» (а.с. 116-119).
Задовольняючи заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, та висновками Верховного Суду, викладених у Постановах від 15 травня 2019 року по справі № 370/2464/17 та 10 червня 2020 року у справі №1708/1166/12.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення Іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно пункту 9 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц та Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження та правомірно замінив сторону стягувача його правонаступником, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року на стягувача – ТзОВ «ФК «Омега Фактор».
Задовольняючи заяву заявника в частині поновлення ТзОВ «ФК «Омега Фактор» строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів та видачу виконавчих листів по справі №211/8183/13-ц, на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі листи на виконання рішення суду не видавалися та строк пред`явлення до виконання виконавчих листів по справі пропущено з поважних причин.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду в цій частині, з огляду на наступне.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно частини першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Виконання судових рішень, у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 статті).
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
У пунктах 44 - 47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України. 
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.
На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПКУкраїни, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Звертаючись до суду із заявою, ТзОВ «ФК «Омега фактор», як на підставу своїх вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачі виконавчих листів, посилався на те, що після укладання договору відступлення прав вимоги від 04 березня 2020 року ними було з`ясовано, що виконавчі листи у справі на виконання рішення суду не видавались стягувачу ПАТ «КБ «Надра».
Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року, що виникла станом на 04 вересня 2013 року, у розмірі 48309грн. 21коп., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 3738,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 29880,95грн., заборгованість по відсоткам - 917,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 7337,01 грн., заборгованість по пені - 613,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 4905,78 грн., заборгованість по штрафам - 773,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 6185,46 грн., набрало законної сили рішення 17 червня 2016 року, отже виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, міг бути пред`явлений до виконання до 05 жовтня 2019 року.
Отже, ПАТ «КБ Надра» мало право звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа та подати його на виконання протягом року з наступного дня після набрання законної сили заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року. Однак, оскільки ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, томуПАТ «КБ Надра» мало право звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа та подати його на виконання протягом трьох років, тобто до 05 жовтня 2019 року.
Натомість, ПАТ «КБ «Надра» правом на пред`явлення виконавчого листа до виконання до органів державної виконавчої служби не скористалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Норми ЦПК Українита Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» як на підставу для поновлення стркоу посилались на те, до теперішнього часу рішення суду не виконане, заборгованість залишається не погашеною, виконавчі листи у стягувача та у правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» відсутні і не можуть бути пред`явлені до виконання на теперішній час через сплив строків, крім того, ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» набуло всіх прав кредитора ПАТ «КБ «Надра» лише 04 березня 2020 року.
Однак, колегія суддів вважає, що ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» не надано доказів поважності пропущення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №785954/ФЛ від 28 серпня 2008 року, оскільки цей строк був пропущений ПАТ «КБ «Надра» до укладання договору №GL2N79737 про відступлення прав вимоги від 04 березня 2020 року, однак Банком питання про поновлення цього строку не ставилось та викладені у заяві ТзОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» підстави колегія суддів не може визнати поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Оскільки стягувач звернувся з заявою про видачу виконавчого листа 03 липня 2020 року, тобто після закінчення строків, встановлених для пред`явлення вищезазначених виконавчих документів до виконання та поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає, що підстав для видачі виконавчих листів, не має.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду частині поновлення ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» строку для пред`явленні до виконання виконавчих листів та видачі виконавчих листів по справі №211/8183/13-ц, на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим в цій частині підлягає скасуванню та постановлення в цій частині нової ухвали про відмову у поновленні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів та видачі виконавчих листів по справі №211/8183/13-ц, на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  – задовольнити частково.
Ухвалу Довгицнівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської  області від 07 вересня 2020 року в частині поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів та видачі виконавчих листів по справі №211/8183/13-ц, на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» цій частині.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: