УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/366/19 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

                       головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Миніч Т.І.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №274/366/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі – АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість у сумі 69 737,78 грн., яка складається із: тіла кредиту в сумі 27 889,73 грн; процентів за користування кредитом у сумі 17 343,91 грн.; пені – 20 707,10 грн. та штрафу – 500 грн. (фіксованої частини) і 3 297,04 грн. (процентної складової). Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву №б/н від 29 квітня 2010 року, згідно з умов якої спочатку отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 належно не виконує свої фінансові зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 13 грудня 2018 року утворилася вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 на користь банку була стягнута заборгованість в сумі 65 940,74 грн. У стягненні штрафу відмовлено та вирішено питання судових витрат. 

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2020 року заочне рішення скасоване, а справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 29 квітня 2010 року в сумі 27 889,73 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову банку, стягнувши на користь банку заборгованість у сумі 15 000 грн. У решті рішення суду залишити без змін. Переконана, що стягненню підлягає лише тіло кредиту в сумі 15 000 грн.

Ухвалою від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги звільнена.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач спрямувала клопотання про проведення судового розгляду без її участі. Неявка представника позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга ст.372 ЦПК України).

Виходячи із диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом та неустойки, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. 

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку – АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 29 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.13).

У анкеті-заяві зазначено про те, що клієнт згоден із тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

       У анкеті-заяві відповідач на власний розсуд обрала опцію «Платіжна картка «Універсальна» та зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/gold - 3 000 грн.
       
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачає, що за платіжною карткою «Універсальна gold»: пільговий період – до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) – 2,5%, за тратами здійсненими з 01 вересня 2014 року – 2,7%, за тратами здійсненими з 01 квітня 2015 року – 3,5%; обов`язковий щомісячний платіж – 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01 квітня 2014 року – 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); щомісячна комісія за обслуговування – 500 грн.; з 01 червня 2012 року щомісячна комісія за обслуговування (з 01 квітня 2013 року членський внесок за участь в goldКлубі) – 20 грн./місяць; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів – пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., пеня = 0,2333% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500 грн.+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і построчених процентів і комісій.

Отже, матеріали справи містять докази того, що відповідач обрала на власний розсуд кредитну картку «Універсальна gold». 

Відповідач не спростувала належними чи допустимими доказами тих обставин, що підписувала анкету-заяву особисто та її волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало її внутрішній волі. Правочин вчинений у письмовій формі, а доводи апеляційної скарги презумпцію правомірності правочину не спростовують. Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно були надані банком кредитні кошти та вона ними користувалася, а тому має повернути. Долучений до апеляційної скарги доказ навпаки підтверджує, що кредитний ліміт банк змінював у бік збільшення, зокрема, з обраних 3 000 грн. до 15 000 грн. 24 грудня 2012 року (а.с.125). За таких обставин, відповідачем не спростований розрахунок банку заборгованості за договором за тілом кредиту в сумі 27 889,73 грн., а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь банка відповідну суму за тілом кредиту. 

Із огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: