ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року	Львів	Справа № 460/12580/21 пров. № А/857/21049/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року (рішення ухвалене о 15:30 у м. Рівне судом у складі головуючого судді Дудар О.М., повне судове рішення складено 24.09.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської облаті Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                     ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.03.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 49652,60 грн у виконавчому провадженні №50400717.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною, оскільки позивач не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження та не могла самостійно добровільно виконати рішення майнового характеру у встановлений законом строк. Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції від 10.03.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 49652,60грн (ВП №50400717).
Рішення суду першої інстанції оскаржило Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що Рівненським міським судом Рівненської області 10 липня 2012 року у справі №1715/10272/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 493730,63грн заборгованості за кредитним договору, 500,00грн неустойки та 475,39грн заборгованості із пені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати, понесені позивачем у розмірі 1700,00грн зі сплати судового збору та 120,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення суду набрало законної сили 10 серпня 2012 року.
21 серпня 2012 року на виконання даного рішення Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист у справі №1715/10272/12 щодо солідарного стягнення боргу у сумі 496526,02грн.
Стягувачем у вказаному виконавчому листі зазначено Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", боржником – ОСОБА_1 .
До відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції 03 березня 2016 року надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.02.2016 №8953 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 21.08.2012 №1715/10272/12.
За наслідками розгляду даної заяви, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Павелко Л.М. винесла постанову від 10.03.2016 про відкриття виконавчого провадження №50400717 з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 21.08.2012 №1715/10272/12 щодо солідарного стягнення боргу 496526,02грн.
Згідно з п.3 зазначеної постанови, боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення суду до 17.03.2016.
Відповідно до п.3 постанови від 10.03.2016 про відкриття виконавчого провадження №50400717, при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій. 
Разом з тим, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Павелко Л.М. у виконавчому провадженні №50400717 винесено постанову від 17.03.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору, якою у зв`язку з невиконанням виконавчого листа у наданий строк з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 49652,60грн.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на момент виникнення спірних правовідносин було визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі – Закон №606-XIV).
Статтею 1 Закону №606-XIV врегульовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб),  які провадяться на підставах,  в межах повноважень та у спосіб, визначених  цим  Законом,  іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №606-XIV, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. 
Згідно з ч.2 ст.25 Закону №606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. 
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. 
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. 
Зазначеним нормам кореспондують норми п.3.7 розділу ІІІ "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Інструкція №512/5).
Апеляційний суд звертає увагу, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Такий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення не виконано добровільно.

Відтак, обов`язковою умовою для стягнення з боржника виконавчого збору є обізнаність останнього з постановою про відкриття виконавчого провадження, якою встановлено строк для самостійного виконання рішення суду.

Згідно з ч.5 ст.25 Закону №606-XIV, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №606-XIV, постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються адресатам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 

У виконавчому листі, виданому 21.08.2012 Рівненським міським судом Рівненської області у справі №1715/10272/12, адресою боржника ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Однак, згідно з довідкою Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31.08.2021 №2680/02-13/21, ОСОБА_1 з 07 серпня 2012 року по даний час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Дана обставина підтверджується також паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09.09.2021 №408/02-13/21, ОСОБА_1 , 1968 р.н., не зареєстрована та фактично не проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

Адреса ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), на яку надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, була зазначена стягувачем у заяві від 23.02.2016 №8953, оскільки ця обставина не звільняє державного виконавця від обов`язку виконання вимог ч.1 ст.31 Закону №606-XIV.

Відтак, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-номером 3300112659476 та супровідний лист від 10.03.2016 №3280 не є належними доказами отримання ОСОБА_1 постанови від 10.03.2016 та обізнаності позивача з фактом відкриття виконавчого провадження №50400717.

Зазначені рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та супровідний лист підтверджують порушення державним виконавцем вимог Закону №606-XIV в частині належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та встановлення строку для добровільного виконання рішення суду.

Частиною 3 ст.28 Закону №606-XIV визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. 

Згідно п.п.3.7.1, 3.7.2, 3.7.3 п.3.7 розділу ІІІ "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції №512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Як вбачається з листа Рівненського міського суду Рівненської області від 21.08.2012 №1715/10272/12 вбачається, що зазначений виконавчий документ пред`являвся до виконання щонайменше тричі. Зокрема, відмітки про повернення виконавчого листа та закінчення виконавчого провадження вчинено державним виконавцем 28.11.2013, 09.10.2014, 20.02.2015 та 17.11.2015.

Таким чином, звернення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.02.2016 щодо відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа не є першим пред`явленням виконавчого документа до виконання. Жодних обставин щодо винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору при першому надходженні виконавчого документа відповідачем суду не повідомлено, належних доказів – не надано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у державного виконавця станом на 17 березня 2021 року підстав для стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та винесення відповідної постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року у справі №460/12580/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 08.12.2021