УХВАЛА

18 листопада 2021 року  
Київ
справа №640/22661/20
адміністративне провадження №К/9901/39812/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №640/22661/20 за позовом ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, керівника Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, керівника Київської міської прокуратури, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, створеної при Офісі Генерального прокурора, №16 від 14.07.2020 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації;
- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора міста Києва № 1905к від 09.09.2020 про звільнення позивача з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань прокуратури міста Києва;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в Київській міській прокуратурі на посаді прокурора відділу або на рівнозначній посаді;
- стягнути з Київської міської прокуратури Києва на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 10.09.2020 і до моменту фактичного поновлення.
19 квітня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 14.07.2020 № 16 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора міста Києва № 1905к від 09.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з 10.09.2020 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва та органів прокуратури.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва або на рівнозначній посаді, з 11.09.2020.
Стягнуто з Київської міської прокуратури (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 02910019) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2020 по 19.04.2021 в сумі 171 831,44 грн. (сто сімдесят одна тисяча вісімсот тридцять одна гривню 44 копійки).
Присуджено на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051).
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
29 вересня 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року .
Прийнято постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, керівника Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу та поновлення на роботі - відмовлено у повному обсязі. 
На зазначену постанову апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 02    листопада    2021 року.  
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
В касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано пункти 11, 12, 13, 15 Розділу II. Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон), пункт 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року за №233 (далі - Порядок №233), пункти 5, 6 розділу І та пункт 9 розділу II Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221).
У касаційній скарзі позивач вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував зазначені норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/831/18 щодо вмотивованості рішення, від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а (провадження К/9901/7595/21) щодо:
- відсутності у комісії повноважень на здійснення перевірки антикорупційного законодавства України, які належать до НАЗК, 
- щодо віднесення спорів про оскарження рішень кадрових комісій про неуспішне проходження прокурорами атестації до компетенції адміністративних судів, а також про наявність у суду повноважень щодо перевірки оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень як на предмет його законності, так і на дотримання інших критеріїв, 
- щодо обов`язку кадрової комісії належним чином обґрунтувати відповідні висновки, та з посиланням на конкретні докази та обставини пояснити, в чому саме полягає допущене позивачем порушення та чому, на думку комісії, таке порушення свідчить про недотримання позивачем професійної етики.
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підставу касаційного оскарження, визначену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 340 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №640/22661/20 за позовом ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, керівника Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі.
Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи  №640/22661/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Н. В. Шевцова          
Судді                                                                                           Н. А. Данилевич          
                                                                                          В. Е. Мацедонська